vissa former af blomster lia olta blifvit ansedda såsom characteristika 
for vissa grupper. Det gäller här, hvad vi om mänga andra charac- 
terer anmärkt, nemligen att vi hos närslägtade vexter sannolikt oftare 
linna enahanda inllorescens än olika, och detta kanske mera ju egen¬ 
domligare och ilrän andra alVikande denna är - , men deral loljer vis¬ 
serligen icke, att ju ieke olika typer äfven kunna förete samma inflore- 
scens-form. Ett capitulum är således visserligen allmänt hos Synan- 
thereerne, men förekommer tillika hos mänga andra familjer, som ha 
ringa eller ingen slägtskap till dem. Lika litet som vi sälunda anse 
ett capitulum hos Acacier eller Myrtaceer, hos Prticeer eller Amaran- 
thaceer antyda förvandtskap med Synanthereerne, lika litet torde i och 
för sig Plantagineernes och Dipsaceernes, Campanulaceernes och Vale- 
rianeernes stundom liknande blomster kunna anses som bevis på dessa 
familjers slägtskap med Synanthereerne. De äro, enligt min tanke, 
analoga utvecklingsformer af olika serier, hvilket måste i detta fall 
vara sä mycket tydligare, som både Oampanulaceer och Valerianeer 
visa, att det capitulum-lika blomstret uppkommit på ett annat sätt, 
och hela blommans structur i öfrigt antyder väsendtligen olika typer. 
Man sammanförde fordom en mängd former till en grupp, Amen- 
taceae, för hvilken blomstrets form utgjorde hufvudcharacteren. Man 
har småningom ibland dem åtskiljt flera grupper, som likväl ännu an¬ 
ses af alla systematici mycket nära beslägtade. Men om man lärt 
känna vexter med amenta inom flera andra grupper (Scepacece , Gar- 
ryaceas, Juglandece , Urticece , för att icke tala om Typhaceu , Cyperaceai 
o. s. v.), och flera af dessa onekligen blott utgöra lägre former till 
andra vexter (Euphorbiaceer, Hamamelideer , Burseraceer), der både 
blomstret är ett annat och blommorne fått en högre utveckling, mån¬ 
ne man icke är berättigad antaga detsamma om öfriga Amentaoeer, 
helst de i de delar, som finnas utvecklade, visa väsendtliga olikheter - , 
och att sålunda de likheter, som förekomma i blomstret, vore beroende 
deraf, att dessa vexter tillhöra motsvarande utvecklingsstadier inom 
olika serier? — Ibland de monocotvledona vexterne sammanfattar 
man stundom en del under benämningen Spadicifloree; man räknar dit 
Aroideer och Pandaneer, Lemna och Pistia. Men just den character, 
på grund hvaral man sammanför dessa vexter, återfinna vi hos Pota- 
rnogeton och Triglochin, hos Astelia och Pontederia o. s. v. Om nu 
onekligen Potamogeton och Triglochin å ena sidan ha sina närmaste 
sainslägtingar i Zostera in. 11., å den andra i Alisma, och dess» så¬ 
lunda bilda en seiie, som från vexter med mycket ofullkomliga blom¬ 
mor, sittande på en spadix, öfvergår till fullkomligare former med väl 
utbildade blommor och en annan inllorescens - , månne man icke är be¬ 
rättigad att antaga detsamma om de öfriga? Man kan icke anse Zos¬ 
tera närmast beslägtad med Arum, lika litet som Potamogeton är det 
med Calla eller Aeorus - månne det då är mera skäl att, anse Lemna 
eller Pistia som sainslägtingar med endera. Måste det icke vara tydligt, 
att liksom Alisma är en högre form till Potamogeton och Zostera, så- 
