13 
ett afslutadt helt och en nödvändig integrerande del af det hela. Liksom 
den microcosmos, vi kalla organism, består af organer, livilka uppkomma, 
utvecklas och åter förgås, och under dessa processer fullända sjelfva or¬ 
ganismens lif, så se vi äfven delarna i denna större verld ha en bör¬ 
jan, ett varande, och ett slut; men uppkommande ur något förutva¬ 
rande, och lemnande efter sig, då de förgås, ämnen för något blifvan- 
de, ingriper deras lif nödvändigt i det helas och utgör i sjelfva verket 
momenter i dettas utvecklingsprocess. Liksom vi hos Organismen öf- 
verallt finna icke blott lifvet fortgående i en gifven, af evighet bestämd 
ordning och efter oföränderliga lagar, men äfven, hvarhelst det lig¬ 
ger inom vår inskränkta förmåga att genomskåda den, denna ord¬ 
ning och dessa lagar grundade på den visaste plan och den djupaste 
beräkning, likaså måste vi utan tvifvel antaga, att utvecklingen af det 
hela fortgår i en af evighet bestämd ordning och efter lagar, som i ska¬ 
pelsens morgon derför blifvit utstakade. Ingenting uppkommer såle¬ 
des på slump och utan ändamål; hvarje skapadt väsende har sin be¬ 
stämmelse och sin bestämda plats i naturen, liksom hvarje organ har sin 
gifna function och sin plats inom Organismen. Det är naturvettenska- 
pens höga mål att uppsöka och framställa ordningen och lagarne så¬ 
väl för utvecklingen af hvarje skapadt väsende, som för skapelsen i 
sin helhet; och det är särskilt systematikens uppgift att visa den plats 
och den bestämmelse, som hvarje skapadt väsende fått sig anvisade 
bland skapelsernas mångfald. 
”Hela naturforskningens ändamål måste återgå till det ändamål 
som man fordom satte för all vetenskap, Gloria Dei , och man skall 
läsa på vexternes blad, liksom på bladen i en högre bok, den Högstes 
verk och Hans tankar.” 
HI. Det naturliga systemets inethod. 
Scias characterem non constituere genus 
sed genus characterem. Linn. 
Man antager vanligen att de artificiella och naturliga systemernes 
olikhet hvilar derpå, att i de artificiella systemerna bildas grupperne 
blott med fästadt afseende på en enda eller några få characterer; i 
det naturliga deremot skulle alla vextens delar tagas i betraktande 
vid gruppernes bildning. Då således ett större antal characterer råd¬ 
frågades, skulle summan af likheterne blifva större mellan formerne 
inom en grupp i det naturliga än i det artificiella systemet. Häraf 
ett af företrädena, som det naturliga systemets grupper har framför 
de artificiellas; och häraf, utan tvifvel, anser man sig berättigad att 
for vissa det naturliga systemets grupper antaga benämningen familj, 
under det att man åt de artificiellas stundom reserverat benämnin- 
garne ordning , klass o. s. v. 
