4 
annat^ och följaktligen måste grupperne vara produkter af mensklig 
konst och kunna i det oändliga varieras. 
Det kan anmärkas, att ett sådant argumenterande gäller lika väl 
om arten, hvilken man erkänner såsom naturlig, som om de högre 
grupperne, livilka man förklarar vara artificiella. Wi känna neml. att 
det inom arterne gifves varieteter, racer, o. s. v., hvaribland vissa 
kade kunna skiljas genom constanta characterer och fortplanta sig med 
bibehållande deraf. Med samma rätt som jag efter min enskilta upp¬ 
fattning kan af ett slägte och en familj göra flera, allt efter de olika 
characterer jag lägger till grund derför, med samma rätt kan jag af 
racerna göra arter o. s. v. Ligger det i mitt enskilta skön att be¬ 
stämma hvad som är slägte eller icke, så måste detsamma vara för¬ 
hållandet med bestämmelsen af race och art, för så vidt som de, hvil- 
ka synas stödja sig på det nämnda argumenterandet, icke visat någon 
i naturen grundad egendomlighet, som skulle serskilt bestämma art¬ 
begreppet mera än slägtet, familjen o. s. v, Och tvertom, antar man 
i ena fallet arten existera i naturen, så måste man af samma skäl an¬ 
taga det för de högre grupperne. 
Det kunde vidare synas, som vore detta argumenterande riktigt, 
ifall de ifrågavarande- grupperne verkeligen äro hvarandras närmaste 
förvandta — så som förhållandet synes vara med Fragaria och Poten- 
tilla. Men är detta icke händelsen, förenar jag grupper som ha sina 
närmaste förvandta i andra grupper, så blir det uppenbart att den ny¬ 
bildade gruppen, (arten, slägtet, familjen) blir onaturlig. Labiater och 
Borragineer förenas t. ex. af Endlicher till en klass. Nyare systema- 
tici anse dem hufvudsakligen skiljda genom blomkronans form och 
radieulans läge. Hos olika Caprifoliaceer finner jag samma skilnad i 
blomkronan-, till och med inom samma slägte (Evonymus) finner jag 
stundom en radieula supera , än radieula infera. Om således dessa 
characterer, icke synas vara af den natur, att de ovillkorligen fordra 
att grupper, som deri äro olika, skola åtskiljas, sa kunde man ju, i 
fall grupperingen berodde af vårt enskilta tycke och vårt val af cha¬ 
racterer, sammanslå Labiater och Borragineer. Men en sådan grupp 
skulle utan allt tvifvel blifva onaturlig, utan afseende på om man 
deraf gör en grupp eller tvenne bredvid hvarandra stående. Vi tro 
oss då häraf kunna sluta, att vi icke efter eget behag kunna samman¬ 
sätta grupperne, utan att naturens egna grupperingar icke blott ut¬ 
göra vårt väsendtligaste men enda rättesnöre. Orupperingen, grup¬ 
pens innehåll är bestämdt af naturen, som å ena sidan utbildade Fraga¬ 
ria och Potentilla efter så hvarandra liknande typer, att de måste 
ställas bredvid hvarandra, men som å andra skiljde Labiater och Bor¬ 
ragineer så åt, att de i en naturlig gruppering icke kunna alltför myc¬ 
ket närmas hvarandra. 
Sjelfva det Lindleyska uttrycket, att vissa arter äro mindre konst¬ 
lad! förenade än andra, synes förutsätta att det måste finnas en grup¬ 
pering som är naturlig. Att vi ofta förbise och misskänna naturen 
