63 
betrakta såsom de extremer, inom hvilka pistillen kan förete alla möj¬ 
liga gradationer, allt efter som det urholkade, eller det af carpellbla- 
den bildade stycket är det större. Lika litet som jag derföre anser 
familjer med gerrnen supermn vara nära beslägtade till följe af denna 
omständighet, lika litet torde i sjelfva verket ett gerrnen inferum så¬ 
som character i och för sig betyda, och således denna character icke 
mera anses såsom ett plus till öfriga öfverensstämmelser, än ett ger- 
men superum ansetts vara det, der detsamma förekommer. När inan 
således, som det vill synas hufvudsakligen på grund af denna charac¬ 
ter, ansett Cucurbitaceer, Loaseer, Cacteer och Begoniaceer beslägtade, 
så har man i sjelfva verket stödt sig på en imaginär character, för så 
vid t som man icke anser, att ett gerrnen superum är lika mycket be¬ 
visande för t. ex. Solanaceernes, Resedaceernes, Mesembryanthemernes 
oi h Nepentheernes slägtskap. ingen anser dessa sednare sinsemellan 
beslägtade, derföre att de ha gerrnen superum •, men lika litet torde 
de förra vara det derföre att de ha gerrnen inferum. Man anser Hy- 
drocharideer, Burmanniaceer, Irideer, Hypoxideer, Amaryllideer, Aga- 
veer, Bromeliaceer etc. beslägtade, derföre att de ha gerrnen inferum; 
men man åtskiljer långt från hvarandra Butomaeeer, Liliaceer o. s. v., 
som förete samma olikheter sinsemellan, men ha gerrnen superum._ 
Hvad jag här sagt om ett gerrnen superum och inferum, torde i ännu 
högre grad gälla om blomdelarnes insertion i allmänhet, och om de olika 
utvecklingssätt, som ligga till grund för de grupper, man kallat perigy- 
nm och epigynse, såsom skiljda ifrån hypogynse. Blommans utvecklings¬ 
historia larer oss öfverallt, att anlaget till de mest olika blommor är 
mfvudsakligen lika- olikheterne uppstå genom det mer eller mindre, 
som lios den ena vexten tillkommer det ena partiet, hos den andra 
ett annat. Om hos Oenothera calyx-tuben når långt öfver ovariet, så 
gifves det Jussieua-arter, der den öfre tredjedelen af gerrnen är fri, 
och hos Trapa, som allmänt anses stå Oenotlnrerne mycket nära är 
största delen af Ovariet fritt i den yngre blomman. Skillnaden emel¬ 
lan blomdelarnes insertion hos Oenothera och Trapa är således i sielf- 
va verket storre än t. ex. emellan Trapa och Limnanthes, hvilken jag 
vågat anse såsom en fullkomligare form af samma typ. Emellan Cur- 
vembryeernes hypogyna, perigyna och epigyna former äro öfvergån- 
gaine så tydliga och så talrika, att de med dessa olika insertioner 
försedda gruppernes nära förvandtskap icke ens blifvit ifrågasatt Ef- 
er mitt uppfattningssätt antyder sålunda den olika insertionen af 
“i;:^ 0lib - insertionssättet bör icktbetrak- 
tas såsom den allmanna normen, derifrån de andra vore hos viss, 
naislagtade former förekommande afvikelser; de äro fastmera alla olik', 
modificationer af samma anlag, de extremer, till hvilka detta anlL te 
tt ° m Hv e ad jäg ktZTt ÖfVeri ‘ andtngande Idnna* 
«. mutan» o,„ de ° Cl ‘ j”*™” «*.- 
u,a„. En stark „tvSäS ta. IZf* 
“g ueiai kan forekomma hos de mest olika 
