78 
themum: Genom en centrifugal utveckling har den basala placentan 
blifvit parietal ■, tänk oss den återförd till sitt typiska läge hos Juncus, 
och gemmulee skulle få samma äpotropa ställning som hos Luzula. 
Långt ifrån att således bevisa något emot vigten af de characterer, 
som hämtas ifrån gemmulans utvecklingssätt, synes olikheten hos Lu¬ 
zula och Juncus, hos Tamarix och Myricaria, blifva starka stöd derför. 
Den parietala placentan hos Salix synes ha uppkommit på samma sätt*, 
tänk oss den återförd till sitt så att säga typiska läge, och dess till 
utseendet epitropa gemmuler skulle blifva apotropa. Om gemmulerne 
deremot hos Betulaceer och Cupuliferer äro typiskt epitropa, så ha vi 
i det olika utvecklingssättet af dessa delar ett nytt stöd för att anse 
Salicinese snarare analoga än affina till de öfriga Amentaceerne. 
Äfven några Cruciferer, utmärkta genom sin articulerade frukt, 
synas ha den öfre ledens gemmulse vända på annat sätt. Jag har trott 
mig hos Raphanus kunna uppspåra anledningen till detta skenbara 
undantag och hänvisar till den redogörelse härför, som jag lemnat på 
annat ställe, talande om Cruciferse. 
Den enda mig bekanta grupp af vexter, som synes tala emot vig¬ 
ten af de characterer, som hemtas från gemmulans utvecklingssätt, är 
Rosaceerne. Gemmulse äro apotropse hos Pomacese ochDryadese, epi- 
tropae hos Amygdalese, Potentilleee, Rosea’ och Spirseacese. Skulle del- 
före Rosaceerne utgöra en samling af mera analoga än affina tormei . 
Man skall utan tvifvel tillbakavisa denna tanka - , men har man en gång 
öfvertygat sig, att t. ex. Umbellater och Cornaceer äro analoga och 
icke aflina, så torde man lättare finna skäl att hysa samma åsigt 
om Rosaceernes olika grupper. Vill man i alla fall anse dessa 
grupper så nära beslägtade, som man vanligen gör det, så bevisar det¬ 
ta dock icke mera än hvad vi sett gälla om alla andra characterer, 
att de nemligen äro underkastade föränderlighet i vissa fall - , men om 
dessa undantag icke bevisa något emot den allmänna betydelsen och 
giltigheten af sådana characterer, så torde detta icke heller bora anses 
vara en nödig följd af den olikhet, som i afseende på gemmulans ut¬ 
vecklingssätt herskar inom Rosaceerne. 
Under gemmulans utveckling till frö genomgår den en series al 
förändringar, som mera eller mindre fullständigt, och forr eller sed- 
nare förändra och förvandla dess delar. Embryo-säckens utveckling 
hos några mera, hos andra mindre, dess resorption hos några tidigare, 
hos andra sednare ( Piperacece , Saururem, Nymphaacece), utvecklingen 
af endosperm, ymnigare hos några än hos andra, och dess resorption 
före frömognaden eller först vid groendet, m. m., aro characterer, som 
både kunna tillhöra de mest olika typer, ocl, som kunna förekomma 
ho, en och samma typ, i det de flesta val antyda gradatloner hvan 
utvecklingen genomföres. S 6. kan det visserligen tillhora en typ, 
htTen persisterande embryosäck. en starkt utbildad endosperm, likson, 
det kal tillhöra en vextgrupp att ha gcmimilie atrops-, men se v, hos 
an dra den atropa ge,nmulan öfvergS till anatrop, eller endospermen 
