79 
hos andra grupper uppträda än ymnigare än svagare, månne 'i dä 
icke äro berättigade att anse den stundom persisterande embryosäc¬ 
ken äfvenledes såsom en modification i utveckling, som vissei ligen 
kan vara eliaracteristik der den förekommer, men i sjelfva verket dock 
endast representera ett utvecklings-stadium. Att så äfven är forkäl- 
landet bevises väl äfven af de hvarandra onekligen närstående Nym- 
phseaceerne och Nelumbiaceerne. 
Om det med rätta antages, att en blomma med dubbla perigonial- 
kransar är fullkomligare än den med enkel, så kunde det synas som 
skulle flera integumenter på gemmulan antyda en fullkomligare fonn 
än der integumentet är enkelt. Erinra vi oss likväl, att hos de vext- 
grupper, som onekligen äro att räkna till de phanerogama vexternes 
lägsta former, — Cyperaeeer, Typhaceer, Najadeer, Monocotyledoner i 
allmänhet o. s. v. — 2:ne integumenter förekomma, under det de ga- 
mopetala Dicotyledonerne vanligen äga endast ett integument, så tor¬ 
de vi snarare af detta förhållande böra sluta, att.ju mera blomman 
är försedd med yttre skyddande organer, desto mera kan gemmulan 
undvara egna yttre integumenter. Detta betraktelsesätt torde ytterli¬ 
gare styrkas af den omständigheten, att under det man hos apetala 
och polypetala vexter ofta finner ännu ett yttre skyddande organ 
(arillus) i mera eller mindre grad öfverdraga gemmulan, så är dere- 
mot förekomsten af en arillus sällsynt, om ens någonstädes förekom¬ 
mande hos de gamopetala vexterne. Integumenternes större antal kan 
således svårligen anses bevisa ett högre utvecklings-stadium - , det kan 
möjligen snarare anses angifva ett lägre. Om likväl den uppgiften är 
riktig, att hos vissa familjer (Hanunculaceer etc.) nu ett, nu flera inte¬ 
gumenter förefinnas, så synes det i sjelfva verket vara riktigast, att 
icke draga några allmänna slutsatser om betydelsen af integumenter¬ 
nes antal för systemet. 
Allt sedan Browns framställning derom, har man temligen allmänt 
antagit att vissa vexter skulle äga gemmulee nudae} och nutidens ut- 
märktaste systematici äro till och med ense om att till en egen stor 
afdelning af Phanerogamcrne hänföra Coniferer och Cycadeer, hos 
hvilka båda grupper dessa gemmulee nudee skulle förekomma. Mina 
åsigter om dessa gruppers slägtskaper ha ledt mig till andra förkla¬ 
ringar af förhållandena hos dessa familjer, och jag har vågat uttala 
den mening, att några gemmulee nudee icke förekomma hos Phanero- 
gamerne. Hvad jag anser såsom bevis för denna åsigt återfinnes på 
annat ställe, under art. Balanophorece, Gnetacea, Santalacecz , Abietinece 
m. fl. I sjelfva verket grundar sig åsigten om dessa gemmulee nudte 
väl hufvudsakligen på likheten i form och utvecklingssätt med utveck¬ 
lingen af integumenterne hos vanliga gemmulee. Men månne icke 
detta är törhållandet med nästan hvilket som helst af blommans inte¬ 
gumenter, då det förekommer under en urceolat form. Drar sig icke 
pistillen utöfver den centrala gemmulan hos en Scleranthus, en Urtica. 
en Polygoilum o. s. v. alldeles på samma sätt som integumenterne 
