80 
öfver nucleus ? Men derigenom att carpellerne äro liera, eller stigma¬ 
ta uppträda under en egen form, så skiljer man i vanliga fall lätt 
pistillen ilran ett gemmulans integument. Hos Mahonia deremot, der 
detta icke är fallet, äro gemmulee flera och jag kan således icke heller 
der vara villrådig om delarnes natur. Tänk oss deremot Mahonias 
pistill kring gemmulan af en Polygonum och den skulle fullkomligen 
motsvara ett integument. Sådant synes mig också vara förhållandet 
hos Gnetum. Den synes mig icke blott äga en pistill, utdragen till 
Stylus, men jemväl yttre perigonium under urceolat form. Emedan 
gemmulan är hängande hos Chloranthus, så kan här icke komma i 
fråga, att anse pistillen såsom gemmulans yttersta integument. Hade 
gemmulan deremot varit basal, hvilken skillnad hade väl funnits i 
detta afseende mellan den och Gnetum? Icke mycket olika utvecklas 
t. ex. den såkallade ealyx hos många Synanthereer och Valerianeer, 
eller framför allt Perigoniet hos Carex. Begynnande som en yttre valk, 
drar deft sig småningom utöfver pistillen. Der finnes således ingen 
character, ingen egenskap i och för sig, som bestämmer naturen af 
dessa urceolata beklädnader. Vi skilja dem efter deras relativa läge 
och ordningen för deras framkomst. PIos de fullkomligare formerne 
har detta ingen svårighet. Men der blomman är reducerad till sin 
största enkelhet, der de förekommande integumenterne lika väl kun¬ 
na tydas som gemmulans integumenter eller som Pistill, har jag väl der 
mera rättighet att af formen draga en slutsats, som skulle dels ge åt gem¬ 
mulan en function, som den på andra ställen icke har (att direct emot- 
taga pollen), dels en form (t. ex. hos Abiesj, som de verkliga gem- 
mulae ingenstädes, så vidt jag känner, förete? 
På visst sätt annorledes synes det mig förhålla sig med embryo¬ 
säcken", den är character i serad genom sin function. att inom sig ut¬ 
veckla embryot. Jag betraktar således de hos Oonifererne m. tl. fö¬ 
rekommande så kallade corpuscula såsom embryosäckarne hos dem. 
Är det yttre organet, som man ansett såsom gemmulans integument 
med sin micropyle, i stället en pistill med sin Stylus canal, så måste 
den inneslutna delen vara axelns spets, eller ungefär motsvarande 
hvad vi hos andra vexter kalla en placenta centralis. Nedsänkta i 
denna utvecklas embryosäckarne, sedan den ursprungliga cellulosan 
resorberats och lemnat rum för en annan, ungefär som i gemmulan 
stundom nuclei cellulosa efterträdes af transitoriska bildningar, som om¬ 
sluta embryosäcken (Mirbels "quartine»?) - Det egendomliga hos Co- 
nifererne synes mig således ligga deruti, att embryosäckarne icke aro 
nedsänkta uti serskildt utbildade gemmulse. På samma satt förekom¬ 
ma de äfven hos Viscacem. På en något högre utveckl.ngsgrad finna 
vi hos Loranthaceerne embryosäckarne placerade kring en pers.ste- 
rande kärna af placentan, (”Me nipple-shaped process » Grdfiths), bil¬ 
dande öfvergången till Santalaceerne och Avicennia, der placentan ar 
delad i bestämda lobi, deraf hvarje innesluter sin embryosack. Jag 
har trott mig kunna antaga att förhållandet var ungefär enahanda hos 
