81 
^Egiceras. Ännu mera individualiserade, om detta uttryck tillätes fram¬ 
träda placentans lobi hos andra vexter, ock blifva här (gemmulae) ofver- 
klädda med ett eller tlera integumenter. Hvarje gemmula har har sm 
särskilta embryosäck*, dock uppgifves ett eller annat fall, der era 
embryosäckar förekomma äfven inom samma gemmula (t. ex. lms 
Rosa.) .. 
Enligt detta betraktelsesätt är således gemmulan icke ett nödvän¬ 
digt förekommande organ hos Pkanerogamerne, det är embryosacken 
som är det vigtigare, det aldrig saknade. Skulle alltså embryosacken 
snarare motsvara begreppet af ett ovulum? Derför talar dess enkel¬ 
het, kanske mera öfverensstämmande med begreppet af ägg inom 
djurriket, och embryosäckens analogi med det organ, som hos de högre 
cryptogamerne förekommer som Archegonierncs centi al-cell ul. 
Jag liar med dessa anmärkningar sökt bana väg för det antagan¬ 
de, att växtägget, liksom hvarje annan del af vexten, framställer sig i 
olika grader af ofullkomligare eller fullkomligare utveckling. Är det 
sannolikt att dessa grader characterisera naturliga grupper, eller oli¬ 
ka gruppers motsvarande stadier? Äro Coniferer, Gnetaceer, Cycade- 
er, Loranthaceer, Santalaceer, Avicennier, o. s. v. sins emellan affina, 
eller äro de analoga? Svaret härpå kan knappt vara tvifvelaktigt, om 
det är riktigt, som vi ofvan antagit om andra vextens delar. I sjelf- 
va verket torde de vexter, der denna ofullkomligare utveckling af äg¬ 
get förekommer, kanske alla tillhöra en, som det synes, tidigare 
skapelse, som dock quarstår med sina mer eller mindre talrika rester 
i den närvarande. Liksom sednare skapelsers produkter, som utmär¬ 
ka sig genom en fullkomligare äggbyggnad, tillhöra olika typer, så 
kunna väl äfven de föregående anses göra det — och öfverensstäm- 
melsen sålunda antyda en analogi, snarare än utgöra bevis för afTi- 
nitet. 
Jag tror således icke, att bland Phanerogamerne gifvas några 
gymnospermeer i den mening, som det nu antages* och än mindre 
kan jag anse det naturligt, att uppställa dessa såsom en särskilt grupp, 
analog med, eller närmast subordinerande under de allmänna grupper 
man kallar Monocotyledoner och Dicotyledoner. Liksom Gnetaceerne 
sannolikt ha sina närmaste slägtingar bland Loranthaceerne, såsom 
Santalaceerne väl ha sina uti Olacinese, såsom Coniferse kanske ha sina 
uti Proteaceerne, så ha måhända Cycadeerne sina närmaste bland Mo- 
nocotyledonerne, der några af Spadicitlorte synas mera än andra nuti¬ 
dens former närma sig dessa lemningar af en nu nästan försvunnen 
skapelse. 
Kanske skall man bättre försinliga sig detta föreställningssätt ge¬ 
nom en jemförelse. Om det gåfves nu, och vi kände för närvarande 
afkomlingarne af Fabiernes fordom ryktbara slägt, huru förändrad 
skulle den nutida generationen synas, om den jemfördes med den som 
stupade vid Cremera! Alla härstammade de ifrån samma stamfader, 
men, detta oaktadt, månne icke skillnaden skulle förekomma oss större 
6 
