82 
emellan en Fabius nu och då, än emellan en dåtidens Fabius och Corne- 
lius? Olikheten mellan lefnadssättet nu och då, måste ha intryckt en 
helt annan prägel på de olika tidernes representanter-, och den som 
icke kände förhållandena, utan från den yttre jemförelsen, skulle utan 
tvifvel snarare vara böjd att anse de gamle Fabierne och Cornelierne 
sinsemellan beslägtade, än afkomlingarne af dessa slägter med sina 
verkliga stamfäder. Ungefär på detta sätt kunde man tänka sig för¬ 
hållandet mellan Gymnospermeerne och sednare skapelsers representan¬ 
ter af samma typer. Deras likhet ligger i den dåtida skapelsens egendom¬ 
liga prägel-, de voro kanske beslägtade då inga andra slägter funnos 
på jorden, liksom de första Fabierne-, men liksom efter en följd af ge¬ 
nerationer ätterna mer och mer divergera och slägtskapen försvinner, 
så framträda de olika typerne bjertare skiljda i de sednare skapel- 
sernes former. 
0. Analogi i embryo-bildning. 
Man har allmänt antagit, att embryots olika form hos Monocoty- 
ledoner och Dicotyledoner antydde 2:ne olika vexttypei” är detta be¬ 
traktelsesätt riktigt? Gifves det dessutom några modificationer i em¬ 
bryobildningen? Antyda dessa en olika organisationsplan, eller endast 
en större eller mindre fullkomlighet i utvecklingen? 
Det är genom dé nyare observationerne öfver embryobildningen 
(af Schleiden, Hofmeister m. fl.) tillräckligen bekant, att embryot ut¬ 
går ifrån ett först bildadt, liomogent-cellulöst anlag ( proembryo ), 
hvarifrån det småningom skiljer sig, i det embryodelen tilltager un¬ 
der den fortgående utvecklingen i volym, och det i sin utveckling af- 
stannade proembryot i samma mån blir obetydligt. Så tydlig skillna¬ 
den i vissa fall är emellan embryo och proembryo, så svagt marke¬ 
rad synes den vara i andra", och det kunde kanske ifrågasättas, om 
sädane embryoformer som Orcliideernes m. fl. representera snarare ett 
embryo eller ett proembryo. -- 1 alla händelser, företer embryot ett 
stadium, då det utgöres af en homogen cellmassa, då ännu ingen del 
individualiserat sig, då rot, stjelk och blad ännu äro oåtskiljde. Så 
vidt man kan sluta af den yttre formen synas vissa familjer (Berjoni- 
aceer , Lentibularieer , Pndostemeer , Gesneraceer m. fl.) ofta förete em- 
bryoner, som afstadnat på detta utvecklingsstadium. Ifrån denna ho¬ 
mogena cellmassa framskjuta cotyledonerne småningom, lili en början 
utgjorde af små upphöjningar, skiljda och divergerande, med den lill- 
tagande storleken närmade och tryckte emot hvarandra. Älven flera 
familjer visa embryoner, hvars utveckling afstadnat pa dessa l<igie 
utvecklingsstadier. Så ha Penseaceer, Gnetaceer, Loranthaceer, Mjrsi- 
neer ofta cotyledonerne endast antydda genom små upphöjningar, så 
ha andra cotyledonerne divergerande och — möjligen till följe af en 
sent inträdande utveckling, sedan endosperm-bildningen satt hinder för 
cotyledonernes närmande - liksom inneslutne inom olika rum af albu¬ 
men (Piperaceer, Menis) ermeer, Monimiaceer , Myristiceer , Anonaceer 
