89 
rum och superum, i definita och indefinita gemmulse, o. s. v. sa kunna 
de vara detta oaktadt mycket närslägtade-, men sträcker sig diver- 
gensen till liera, till många, till samlällt uppträdande och fortgående 
olika under liera utvecklingsstadier, så kunna vi utan tvifvel antaga att de 
representera mer och mindre allägsna typer. Så kunna vi t. ex. före¬ 
ställa oss Monocotyledoner och Dicotyledoner såsom divergerande 
riktningar, hvari den phanerogama typen af olika former modifieras. 
Ha vi, genom jemförande af ett stort antal former af samma typ, 
gjort oss reda för utvecklingslugarne inom denna, så kunna vi utan 
tvifvel i många fall, utan kännedom af mellanliggande former, bestäm¬ 
ma, huruvida en viss form kan tillhöra den förra typen eller bör an¬ 
ses såsom representant af en annan, och detta måste i sjelfva verket 
vara lättare ju olikare de ifrågavarande typerne äro. Finna vi sålun¬ 
da hos den Cryptogama vexten icke allenast organerne olika till form 
och function, men möjligen äfven andra organer och en helt annan 
anordning af dessa organer än hos den phanerogama vexten, så kan 
jag med temlig säkerhet sluta, att Cryptogamen och Phanerogamen 
framställa olika liufvudtyper för vexten*, och vi kunna då i dessa huf- 
vudtypers stora olikhet fmna förklaringen, hvarföre man tidigt och 
långt innan de närmast lägre naturliga grupperne voro kända, kun¬ 
de bestämma dessa det naturliga systemets utan tvifvel ganska natur¬ 
liga grupper. 
Man har velat påstå att sådana stora och väl begränsade afdelnin- 
gar, hvari djurriket så naturligen grupperar sig, icke förekomma inom 
vextriket. Men månne icke detta antagande i sjelfva verket grundar 
sig dels på ett öfverskattande af den phanerogama typens betydelse 
i förhållande till de öfrige hufvudtyperne inom vextriket, dels på vår 
relativt inskränktare kännedom om de C^ptogama vexternes struktur. 
Det förekommer mig nemligen, som om man ännu inom vextriket be¬ 
traktade Phanerogamerne i förhållande till Cryptogamerne, ungefär 
som Linné eller Cuvier föreställde sig vertebraterne till de inverte- 
brerade djuren. Liksom Linné antog Quadrupedia, Aves, Amphibia, 
Pisces såsom homologa grupper med sina Insecta och Vermes, så an¬ 
taga flera nutidens systematici Monocotyledoner och Dicotyledoner 
(för att ej tala om Gymnospermeer, Dictyogeneer o. s. v.) såsom grup¬ 
per, homologa med Cryptogamerne-, liksom Cuvier till en början upp¬ 
ställde 2-.ne hufvudafdelningar för Djurriket, nemligen Yertebrater och 
Invertebrerade Djur, så indela Botanisterne oftast vexterne i Phane- 
r ogam er och Cryptogamer. Men liksom det sedan visat sig, att de 
nämnda grupperna inom djurriket ingalunda voro homologa, och att 
lör de lägre formerne, för hvilka Linné antagit 2:ne, och Cuvier endast 
en hufvudafdelning, icke mindre än 3:ne och möjligen flera hufvud- 
typer ligga till grund, månne icke detsamma skulle gälla om Crypto¬ 
gamerne, och att enformigheten inom vextriket förekommer oss så 
stor, emedan de former, som äro oss bäst kända (Phanerogamerne) 
och livarefter vi för mycket uteslutande dömma, alla tillhöra samma 
6 
