23 
specierum eller noms specifiques, som man ännu i dag kal- 
lar artnamnen i Frankrike. Artnamnen, i den mening* nu- 
tiden uppfattar dem, kallades af Linnd nomina trivialia ; 
och sedan han infört dessa, ersatte han benämningen nomina 
specifica med differentice specificm. Hvarhelst säledes Linnd 
i sina tidigare skrifter talar om denominatio säsom en af ve- 
tenskapens grundvalar, afser han karakteristiken af föremälen, 
icke deras benämning. För den som icke g’jort sig reda för 
dessa förhällanden mäste mycket af hvad Linnd yttrar om 
nomina specifica förefalla fullkomligt obegripligt eller orimligt. 
En annan af de special-anmärkningar, som man riktat 
emot Linne', lyder sälunda: Framställningen af fröet och dess 
delar är ibland det aldra svagaste som förekommer hos Linne. 
Fastän han stödjer sig pä Csesalpin, är dock det som han 
Säger om fröets delar vida bristfälligare än hvad som före¬ 
kommer bäde hos denne och hans efterföljare. Embryo be- 
tecknas säsom corculum, hvars delar utgöras af plumula och 
rostellum (rotändan). Coordineradt med corculum, och säle¬ 
des icke säsom en del af embryot, utan säsom ett särskildt 
organ af fröet figurerar här cotyledonen, som definieras med 
orden: corpus laterale seminis bibulum caducum. Sämre 
künde man omöjligen göra det, och det förekommer knapt 
troligt, att en sä dälig definition och distinction künde gifvas 
1751 och ännu 1770 af dätidens mest framstäende Botanist, 
sedan nära 100 är förut Malpighi och Grew pä talrika plan- 
cher hade redogjort icke blott för fröets delar utan äfven 
för dess utveckling och groning. Linnö omnämner icke en- 
dospermen, hvilken han tydligen förblandat med cotyledonen. 
Sälunda Sachs p. 103—4. Den som nu vill göra sig mö- 
dan att studera de citerade arbetena, han mäste häpna öfver 
de ifrän dem dragna slutsatserne. För att förstä Linnös 
uppfattning mäste mau erindra sig att man bäde före hans 
tid och intill de sednaste ärtiondena nästan allmänt antog 
