18 
gagnat allt hvad det 17:de ärhnndradets systematici uträttat, 
sammansmält detta tili ett heit, förenat det tili en lärobygg- 
nad, utan att i verkligheten hafva tillfogat nägot nytt. Man 
hehöfver dock nästan endast kasta en blick i Bauhins pinax 
för att finna arten af detta arbete, som bau sjelf pä titel- 
bladet kallar en Index tili föregängarnes arbeten. Det var 
afsedt att utgöra en sammanställning af alla förut beskrifna 
former; det var, med detta mäl, ett arbete af största prak- 
tiska nytta, men tili heia sitt syfte af annan natur än Lin- 
nes arbeten. Alb. v. Haller, som bättre än nägon kändt ve- 
tenskapens tidigare arbeten, och som äfven hade förmäga att 
bedömma dem, räknade Bauhinerne tili den klass, som han 
efter arbetets art kallade ” Collectores” . I motsats tili Hal¬ 
lers uppfattning af Bauhin kan det vara skäl att äfven höra 
det omdöme, som ban har om Linne. Han Säger: Hoc anno 
1732 primum Caroli Linncei opusculum prodiit, viri , qui 
maximam in universa re lierbaria conversionem molitus est, 
et qui omnino pene integre suo fine est potitus. A natura 
ardente animo instructus, acerrima imaginatione, ingenio 
systematico , opportunitatibus imprimis posteriore suce vitce 
parte usus copiosissimis, cum ex universo orbe undique ad 
eum certatim naturales thesauri confluerent, omnibus sui 
animi viribus, quas possidet maximas , in novam rei Jier- 
barice constitutionem incubuit: seque vivente et superstite 
placita sua a plerisque suis cocetaneis recepta vidit. Neque 
dissimulari potest, multo accuratias, quam prius solebat 
ab eo singulas plantm partes definitas esse, multoque magis 
naturam exprimere quce nunc dantur descriptiones , etsi 
novam fere linguam ad eam rem excogitatam Juisse faten- 
dum est. 
Sädant var omdömet öfver Linne hos en af de fä af hans 
samtida motständare, som künde sägas vara honom värdig. Sä 
vidt jag förmätt fatta förhällandet emellan dessa bäda ut- 
