13 
äro hängande hos Adonis, men uppstigande hos Banunculus. 
— Släg'tet Beseda hade af Tournefort blifvit deladt i 3:ne 
slägten, som Linne sammanslog tili ett enda. Oaktadt Linne 
lade den största vigt pä delarnes antal i blommän, sä sam- 
manförde han dock här arter, som just i detta afseende voro 
olika — arter som bordt i sexual-systemet föras tili olika 
klasser och olika ordningar. Linne underläter icke att an- 
märka förhällandet, men angifver dock här de flikade blom- 
hladen och den gapande kapslen säsom slägtets character 
essentialis. Det är pä detta satt öfverallt naturen som är 
rättesnöret för uppfattningen — slägtena äro naturens, men 
det är naturforskarens uppgift, att uppsöka och characteri- 
sera dem. 
Linne säger sjelf, att ingen före honom lemnat sä be- 
skaffade slägtkarakterer, omfattande alla fructificationens de- 
lar. Man har sedan gätt vidare, mänget Linneanskt slägte 
har blifvit deladt i flera; man har nogare undersökt delar, 
som pä Linnes tid föga päaktades, och dermed funnit nya 
karakterer ; men i afseende pä den allmänna uppfattningen 
af slägtets begrepp och methoden för slägtenas karakterise- 
ring torde Linnes Genera plantarum ännu utgöra det mön- 
ster som följes. 
För den grundläggning af vetenskapen, som Linne af- 
säg, äterstod ännu den riktiga uppfattningen och karakte- 
ristiken af arterne. Under den föregäende tiden hade man 
upptäckt en mängd former, hvilka i de systematiska ar- 
betena funnos uppradade efter hvarandra, och hvardera med 
nägra karakteriserande ord. Men det har redan blifvit an- 
tydt att dessa former utgjordes af äldrar och varieteter lika 
väl som af arter, som äfven künde tillhöra olika slägten. 
Charactererne voro otillförlitliga och hämtade utan ätskillnad 
frän vigtigare och obetydligare förhällanden. Det gälde sä- 
ledes ä ena sidan att bestämma hvad som var art eller icke, 
