12 
Unnas en allmän öfverensstämmelse uti deras vigtigaste delar. 
För att finna den särskiljande karakteren mäste en mycket 
noggrann jemförelse föregä med alla närstäende slägten; för 
att finna den all man na, för alla arter af slägtet gemen- 
samma, mäste arterne lika noga genom-mönstras. Det mäste 
blifva en följd af denna uppfattning, att för utfinnandet at 
slägt-typerne erfordrades en undersökning af vexternes vigti- 
gaste delar af heit annat slag än de före Linnds tid vanliga; 
och att för de funna slägtenas karakteristering erfordrades 
en heit annan framställningsform än den som fanns hos fö- 
regängarne. Man torde säledes kunna säga, att allt hvad 
som före Linnds tid var i sädan riktning tillgjordt, det mäste 
göras om eller ätminstone granskas änyo, och uttryckas pä 
annat satt. Resultate! af detta arbete var Linnds Genera 
plantarum. Jag skall tilläta mig anföra ett par exempel för 
att visa hur Linnd utförde sitt företag. Det allmänt kända 
slägtet Ranunculus har i heia blommans byggnad den största 
likhet med slägtet Adonis; och Tournefort sammanförde ocksä 
arter af bäda tili samma slägte. Linnd skiljde dessa släg¬ 
ten, med angifvande af en liten nectar-afsöndrande grop 
(nectariet) pä blombladets nedre del, säsom character essen- 
tialis för Ranunculus. Han angifver i en anmärkning de 
olikheter i nectariet, hvilka förekomma hos olika arter, men 
han grundar icke derpä särskilda slägten, emedan han var 
öfvertygad att Ranunculus var ett naturligt slägte. Men det 
är icke blott den i nectariet uppsökta characteren i och för 
sig som förtjenar framhällas; utan Linnd insäg äfven den 
analogi, som fanns emellan det föga utvecklade nectariet hos 
Ranunculus med de af honom lika benämnda organerne hos 
andra Ranunculaceer. — Sädane Linnd uppfattade slägtena 
Ranunculus och Adonis, sädane uppfattas de ännu i vetenska- 
pens nyaste uppställning* af Genera plantarum. Charactererne 
äro de samma, med undantag deraf att nutiden vet att ovula 
