8 
In scientia naturali 
Principia veritatis 
Observationibus confirmari debent. 
Uti nägra af de nästan samtidiga arbetena, hvilka Limits 
sjelf angaf säsom delar af Fundamenta, ffamkommo förkla- 
ringar och motiver tili vissa af de i Fundamenta förekom- 
mande afdelningarne. Men det var först i det längt sednare 
arbetet: Phüosophia botanica, som de observationer tillkommo, 
hvilka utgjorde grunderne för Linnös uppfattning af vextens 
delar. Det sednare arbetet bibehäller de 365 §§, sä vidt 
jag sett, i samma nummerföljd, och oftast tili uttryck och 
mening oförändrade; och kan säledes anses säsom en tillökt 
npplaga af Fundamenta. För att underlätta begagnandet 
hänvisas i bäda, genoni en inskjuten siffra, ifrän den ena Pa¬ 
ragrafen tili den andra. Jag kan icke fatta att i denna an- 
ordning finnes nägot skäl för antagandet, att Linne dermed 
afsäg att bevisa den ena § med den andra, eller att man 
deraf har rätt att draga nägon slutsats om ständiga cirkel- 
bevisningar. Sä vidt jag förmätt uppfatta Linnd, sä antog 
han att bevisen öfverallt stodo skrifna i naturen, och, för de 
vextemes delar som han behandlade, i sä tydlig skrift att 
de der knnde läsas af enhvar. Dessa hänvisningar tili ob¬ 
servationer i naturen förekomma i mänga af de Linneiska 
arbetena i sä rikt matt, att de i detta afseönde torde kunna 
täfla äfven med nutidens bästa. Der man kan hafva olika 
meningar redogör Linne icke blott för sin egen uppfattning, 
utan äfven för andras; han hänvisar tili och med pä mänga 
stallen tili hvad som kan tala för en annan uppfattning’ än 
hans egen (t. ex. om uppkomsten af nya arter i Phil. bot. 
Ed. 1. p. 99). Jag har ansett mig böra fästa uppmärk- 
samhet pä dessa förhällanden, emedan deraf torde framgä att 
Linnd för sin uppfattning stod pä samma grund som nutiden, 
fastän hans codifiering af naturens lagar erhöll en frän nu- 
