7 
dogör för dess historia, framhäller dess sorgliga tillständ och 
heifrar utan skonsamhet begängna fei; men han anvisar ocksä 
vagen för en ny och fastare grundläggning af heia veten- 
skapen i de olika riktningar soni da förelägo. Hans afsigt 
att omgestalta den ffamstär tydligt; han är medveten om 
företagets svärigheter och anar de möjliga följderne af sitt 
djerfva framträdande; pä första hladet af Critica botanica 
stä orden: obsequium amicos, veritas odium parit. Han var 
sjelf öfvertygad om att hafva funnit den fasta grund, hvarpä 
han hade att bygga % och med sin clav, som han sjelf kallar 
den, hade han redan förvärfvat en kännedoin af vextriket, 
som tydligen väckte förväning äfven bland dätidens beröm- 
daste Botanister, hvarhelst han med dem kom i beröring. 
Han kände säledes sjelf sitt berättigande att vara lagstiftare, 
och han talar ocksä med lagstiftarens korta och bestämda 
spräk. 
Linnds Fundamente/, Botanica var ett arbete af ringa 
omfäng, men som innehäller likasom uppränningen tili heia 
den Linneiska reformen; uti numrerade 365 korta satser 
sammanfattar Linnd vetenskapens grunder, utan nägon som 
helst förklaring. Men man fär dervid icke förbise att säsom 
ett memento stä pä sista sidan de märkliga orden: 
1 Huru Linne sjelf uppfattade vigten af sitt System synes 
kanske bäst af ett i Dela Gardieska archivet meddeladt fragment 
af ett bref tili Kil. Stobseus, skrifvet före sommaren 1732...”Men 
min method de Nuptiis plantarum gör jag aldrig tili en gemen di- 
sputation, nt an skall visa hvad han doger tili om jag nägonsin fär 
den lyckan resa. Han syns mycket enfaldig och stäld pä narrak- 
tiga fötter, dock vet jag fuller att ingen tager reda pä honom som 
ej har claven. Jag har vist indelningen för societeten som tankte 
i förstone att jag var galen, men när jag fick explicera min me- 
ning höllo de sig frän löje och lofvade sig skola befrämja mina 
uppsät”. 
