5 
samma liamn. Slägtet Stapelia kallades Asclepias af Tour¬ 
nefort, Crassa af Rivinus, Aisoides af Kramerus. EupJior- 
bia hefte Esula hos Rivinus, TithymalUis hos Tournefort. 
Man inser lätt hvilken oreda härigenom skulle uppstä; 
confusis nominibus omnia confundi necesse est, hade 
Csesalpinus redan 1583 haft anledning uttala. Det var icke 
bättre bevändt med Sjstemerne, som skulle utgöra hjelpredan 
för de beskrifna formernes uppsökande. Buskar och träd 
skiljdes ifrän örterne i särskilda klasser, och detta tili och 
med af Rajus och Tournefort. Nägra fä lätt igenkänliga 
större grupper äterkommo visserligen ofta i de olika syste- 
merne; men för resten grupperade man efter olika principer. 
Intet System förmädde göra sig allmännare gällande; man 
hade samtidigt Rivinianer och Tournefortianer. Af det ena 
systemet hade man ingen hjelp att sätta sig in i det andra. 
När det säledes lätt hände att man icke fann sig fram tili 
en redan beskrifven form, sä beskrefs den under ett nytt 
namn, och infördes da ofta pä en heit olika plats i syste¬ 
met. Samma vext künde säledes förekomma under olika 
namn och pä flera stallen i samma System, och möjligen pä 
samma satt i ett annat. Man har ett särskilt arbete af 
Bauhinus, i hvilket han redogör för 400 arter, som i ett dä 
välbekant arbete blifvit beskrifne flera gänger. Det är lätt 
begripligt att olägenheterne af ett sädant tillständ mäste 
blifva kännbarare i samma män som materialet ökades; oord- 
ningen och namnförbistringen mäste tili slut göra nästan 
hvarje framsteg omöjligt. 
Mänga vetenskaper hafva behof af en särskild spräklig 
apparat för att kunna gifva nödig bestämdhet ät det som 
man vill uttrycka; och i hög grad mäste detta vara fallet 
med naturvetenskapen, om den skall förmä att med ord re- 
dogöra för naturens hos olika väsenden pä olika sätt modi- 
fierade former. Längt före Linnd hade man ocksä börjat an- 
