4 
Redan längt före Linnds tid hade man börjat samla 
material lör en vetenskap om naturen. Man hade redan 
genomsökt Europa och mänga aflägsnare länder, som dä voro 
tillgängliga. Caspar Bauhins pinax af är 1623 uppgifver 
antalet af deri uppräknade vextformer tili 6000; men ibland 
de skiljda formerne förekomma arter och obetydliga variatio- 
ner om hvarandra, nästan utan ätskilnad. Af den vanliga 
Hyaeinthen, som under blomsterodlarnes behandling förändrats 
i talrika variationer, upptager Bauhin icke mindre än 18 for- 
mer; af Murgrönan, som under olika äldrar fär ett olika ut- 
seende, beskrifvas dessa älderstillständ som särskilda former. 
Man hade ocksä börjat sammanföra de skiljda formerne i ett 
slags slägten, med ledning af vissa för dem gemensamma 
karakterer. Men dessa karakterer hemtades snart sagdt 
ifrän hvilken öfverensstämmelse som helst. Yexter, hvilka 
likasom klöfvern hade 3 samsittande blad, sammanfördes un¬ 
der benämningen Trift.olium. Man hade säledes en Trif. 
acetosum som var en nutidens Oxalis, en Tr. arborescens 
som var en Gytisus, en Tr. fragiferum som var en Fra- 
garia , en Tr. hepaticum som var en Anemone, en Tr. 
aqiiaticum som var en Menyanthes — vexter som hänföras 
tili mycket olika familjer. Under ett annat slägte Millefo- 
lium sammanfördes en Achittea, en J Ranunculus, en Cerato- 
phyllum, en TJtricularia o. s. v. Mänga af dessa slags slägten 
utrangerades visserligen smäningom; men ännu hos Rajus, i 
Methodus emendata af 1703 förekomma slägten som ka- 
rakteriseras genom storlek, bladform, färg, lukt och smak. 
Mindre blommor och blommans finare delar förbisägos ofta. 
Tournefort, Linnes närmaste störe föregängare, hemtade vis¬ 
serligen sina slägtkarakterer frän blomman, men hufvudsak- 
ligen frän dess yttre form. Hans Apocymum omfattar arter 
af bäde Asclepiadeer och Apocyneer. — Olika författare kal- 
lade samma former med olika namn; och olika former med 
/ 
