26 
giöras til Medicinen och fram för alt, all den nytta hon kan åsta- 
komma uti oeconomicis. E. gr. 
Tall. Furu. det är ej nog at iag wet hon heter Pinus och ej 
Abies; ehr at hon drifwer urinet och är god för skiörbiugg; at ,af 
henne fins på apothequen kåda, harts, tallstruntar, beckolia, tallolia. 
Utan iag bör och wetta huru alla desse tillredas och at Terpentin 
med des olia och spiritus här af hoos utlänningarne förfärdigas. 
Man bör lära skilnaden på tall, fur, gårtall &c. Man bör weta at 
detta trädet wäxer på de aldra magraste platser i landet, der 
knapt et ogräs kan wäxa. At detta Trä är det förnämsta och 
nyttigaste samt indrächtigaste för riket, såsom af det winnes Bielkar, 
bräder, master, timber, Beck och tiera, kohl &c. så at med detta 
drifwes de inästa bruk; hur här igenom de mäste Swedior til- 
arbetas, med hwad winst eller skada för Landtmannen. Hur thetta 
Träd mognar; hwad Lapparnas Buxboms hårda Kiörn är, och huru 
der af giöras bogar, pulker <fec. 
Huru bröd giöres af tallbark; hur swinen härmed kunna giödas; 
hur ...tweden 2 på landet försummas; hwad safwan har för nytta; 
hwad sågspånen doger til för sämskmakar; huru de kunna planteras 
och hwarföre swårt. Huru kiära och beck tillagas och på hwad 
sätt bäst; huru kohl böra brännas; när timber bör huggas &c. 
Och således med alla andra wäxter. 
Torde altså kundskapen om alla nyttige wäxter lättast läras 
wid Academierna, och bäst låta sig practiceras om någon förmon 
eller nödwändighet obligerade i förstone studiosos, til des at denna 
wettenskapen blefwe wanlig och allmänt antagen. 
Stockholm 1741 Maj. 2. 
Carl Linneeus. 
Originalet i Riksarkivet bland Manufactur- och Handels-Deputationens Handl. 
1741 Band. II. n. 106 B; endast datum och namnet med Linnés handstil. 
1 Det mycket lifliga intresse, som under Frihetstiden var i vårt land rådande 
med hänsyn till det ekonomiska tillståndets förbättrande, hvartill ock hörde ett 
vidsträcktare tillvaratagande af de produkter, som inom vårt eget land kunna 
erhållas, föranledde, att man under riksdagen 1741 sökte att tillgodogöra sig 
Linnés insikter och erfarenheter äfven på detta område, hvarpå han — utan 
tvifvel till stor del på grund af sina i Stockholm hållna, flitigt besökta före¬ 
läsningar — ansågs vara en fullt sakkunnig person. Början gjordes med att 
förslag väcktes (d. 29 Jan.) om hans försändande på statens bekostnad till Öland 
och Gotland, förnämligast för »at efterse hurudana ört- eller gräsarter der wara 
kunde, som antingen uti Apothequen woro nyttiga eller till färgerier tienliga», 
