51 
1 Sedan alla examina och disputationer blifvit fullgjorda, måste den, som 
ville blifva promoverad till medicine doktor, dels författa en uppsats, hvari redo¬ 
gjordes för diagnosen och behandlingen af ett af fakulteten framställdt sjuk¬ 
domsfall, dels hålla en offentlig föreläsning, en s. k. lectio prmcursoria. 
2 Om de här uppräknade licentiaterna torde följande böra meddelas: 
Johan Darelius se ofvan sid. 49. — Jonas Kjernander, född 1721, död 1778 
såsom praktiserande läkare i Stockholm. — Johan Otto Hagström, född 1716, 
provincial-medicus i Östergötland, död 1792. En af Linnés mest begåfvade och 
honom tillgifna lärjungar. — Lars Klase, född 1722, en tid provincial-medicus i 
Jönköping; dog 1766 i största elände på Stockholms lasarett efter en på grund 
af ostadigt sinnelag vexlande lefnad. Var respondent ä den första af Linné 
såsom professor utgifna disputationen (De Betula nana, 1743). — Gottfrid 
Dubois, född 1725, Förste provincial-medicus i Stockholms län, död 1790. En 
af Linnés följeslagare på resan till Öland och Gotland. 
- 3 Kanslern lemnade härtill sitt bifall den b U, hvarefter promotionen egde 
rum den 27 s. m. Rosén, skulle egentligen varit promotor, men alldenstund 
han såsom lifmedicus kvarhölls vid hofvet, anmodade han Linné att fungera. 
»Altså utgafs programa 1749 d. 26 April om utlänska promotioner. . . Linnaeus 
orerade de metamorphosi humana. Myckenheten af auditores, musique, collation 
och alt war präctigare, än någon promotion tillförene». I motsats härtill är 
det om promotionen den 12 April 1743, då Linné äfven var promotor, anteck- 
nadt; »Wid denna acht bruktes ingen Musique, såsom Facultas Medica, långt 
för detta, all musique wid slika tillfällen aflagt» (Med. fak:s protokoll). 
22. 
Durchläutigste Allernådigste Arffurste. 
Att Hans Kongl. Maij:t genom skrifwelse till Eders Kongl. 
Höghet, hwilken Eders Kongl. Höghet under d. 17 februari sist- 
ledne Consistorio i nåder föreständigat, täckts förklara thes Nå- 
digste wählbehag öfwer the ringa arbeten, jag likmätigt min under- 
såtelige plicht, i afseende på fäderneslandets nytta, giöra kunnat, 
thet ärkienner jag med underdånigst wördnad för then största Kongl. 
Nådh, som en undersåte någonsin kan wederfaras 1 . 
Hans Kongl. Maijitts Nådigste befallning att then samma, genom 
en uti instundande sommar till Skåne och andra orter i riket an¬ 
ställande resa, 2 fortsätta, är i lika måtto för mig then krafftigste 
förbindelse och upmuntran, att med fulkomligaste åtrå hädan äffter 
söka, att i hela min lifstid uppoffra hälsa, kraffter och all förmåga 
till winnande af Hans Kongl. Maij:tts och Eders Kongl. Höghets 
ofvvan högst bem:te owärderliga nåd och åtanka. 
