13 
jag så mycket mer at i underdånighet göra mig försäkrad om 
Eder Kongl. Maj:ts allernådigste tillstånd härtil, som jämte den 
hugnad, som mig på mina sidsta dagar genom ett sådant förnyat 
vedermäle af Eder Kongl. Maj:ts höga och oskattbara Nåd veder- 
fores, jag äfven finge den, at se det min son på ett lika värdigt sätt 
upfyller de öfrige til dess sysla hörande skyldigheter, som han re¬ 
dan förrättat de dit hörande göromål, hvilka honom varit anför¬ 
trodde. 
Minnet och den underdånigsta ärkänsla af den höga Nåd, 
hvarmed Eder Kongl. Maj:t och tvänne Dess Stora Företrädare 
Sveriges Glorvordigste Monarcher mig allernådigst behagat anse, 
blifver den sidsta känsla som iag här i tiden förlorar: de skola 
följa mig i grafven, tillika med den alra underdånigsta vördnad, 
hvarmed iag framhärdar 
Stormäcktigste Allernådigste Konung 
Eder Kongl. Maj:ts 
allerunderdånigste och tropligtigste 
undersåte och tienare 
Carl v. Linné.. 
Originalet i Riksarkivet bland Biographica. Endast underskriften af 
Linné d. ä., men det öfriga skrifvet af Linné d. y., hvilken ock med största 
sannolikhet är skriftens författare, enär fadren redan då var både kroppsligen 
och andligen i hög grad försvagad. Datum saknas, men påskrifvet står: »Ank. 
d. 6 Febr. 1777, föredr. hos K. M. på St. Slott d. 14 Febr. 1777 och bifallet». 
— På grund häraf blef Linné d. y. den 17 Oktober s. å. installerad såsom 
professor och tillträdde därigenom det ämbete, hvarå han 14 år förut erhållit 
fullmakt. Det dröjde ytterligare två år, innan han fick uppbära professorslönen. 
