6 
5. Scorzonera humilis Fl. Sv. 647:685, Ringormarot i 
Skåne, och allmänt Sivinrot kallad, efter som Swinkreaturen up- 
gräfwa ängarne, hwarest then wäxer, som är besynnerligen i Wäster 
Götland, Dahl, Småland och Skåne i sidlänte ängar. Rötterne 
kokte smaka angenämt och wäl. 
6. Tragopogon pratense kallad Sal-sofi af Trägårds¬ 
mästare, som undertiden så thesse rötter för theras behageliga 
smak til kjöksbehof, men eljest wäxa rötterna nog allmänt wilde i 
Upland, ÖsterGötland, Skåne och flere orter, mäst på slättbygden 
och i ängar, til smaken lika behageliga som i trägårdarne, ofta til 
half alns längd såsom Palstenackor. Rötterne kokade, smaka snart 
sagt bättre än någon annan af wåre Inländske wäxter och gifwa 
en ganska hälsosam spis. 
7. Calla palustris Fl. Sv. 744:822, Missne och Mäss i 
Norrlanden kallad, wäxer så wäl i Norrland, som i the Södre 
Rikets Provincier, besynnerligen skogi anden, på många ställen til 
stor myckenhet, altid i kärr wid rinnande watn, theräst rötterne 
krypa ofwanpå dyen, at man kan med ringa möda samla theraf 
största myckenhet. Af thenna rot bakas allmänt i Norrlanden et 
Tunnbröd, som kallas Misse-bröd. Rötterne ränsas ifrån blad och 
the små trådrötterne; äro bäst förr än bladen om wåren slå ut. 
De samme sönderhackas til stycken af Hassel-Nötters storlek, och 
torkas hårdt, males sedermera sönder til mjöl, som nödwändigt 
måste kokas i en kittel watn, wid pass 1 timmas tid, tå man låter 
thet sedan stå till thes mjölet satt sig til botn och thet klara wat- 
net afhälles och bortkastas, genom hwilket sätt, mjölet mister sin 
hetsiga och brännande kraft. Thetta mjölet uptorkadt blandas 
med litet Sädes-mjöl och bakas til Tunnbröd, som blifwer hwitt, 
tämmeligen smakeligit och födande, samt månge gånger hälso¬ 
sammare än Bark-bröd. 
8. Triticum repens Fl. Sv. 105:114, Qwikrot i Upland, 
Qwicka i Helsingeland, Hivitrot i WästerGötland, Röte i Skåne 
och Småland, Axing eller Efsing i Norrlanden, äro the hwita tråd¬ 
like rötter, som förderfwa wåra mästa, magra och sandblandade 
åkrar i Riket, tliem Landtmannen måste utrota med flitigt körande 
och plogande, samt upwräka på renar och stenrösjor. Thesse 
hwite rötter ränsas, twättas, torkas, sönderhackas, malas, blandas 
med litet Sädes-mjöl och bakas til Tunnbröd, som wäl kan föda 
och uppehålla the arme, fast thet icke gifwer then aldrabästa föda. 
