60 
28. 
Högwälborne H:r Grefwe, Kgl. Mt:s och Riksens råd, 
President, Riddare och Commencleur af alla K. Mt:s ordens, 
samt Upsala academie Ganceller! 
Nådigste Herre. 
Eders Höggrefl. Excellences nådiga befallning genom Rectore 
magnifico at ödmiukast inkomma med relation om clisputationen 
äller cjuaest. Cui bono 1 , har jag här medelst den ähran aflämna 
kort idea. 
Då mig åligger at demonstrera Naturalier, hälst de minste 
Mossar, Swampar, inseeter, matskar &c. giöres alticl den frågan 
Gni bono2 ty det är en antagen satts äfter förra tider, at hwad 
som ej doger till föda, kläder äller medicin, det skall wara en 
fruchtlös curieuxitet; at swara på detta med ett par ord i hast, 
är ofta swårt nog, men då man får tid på sig, kan det ske till- 
räckeligen; ty jag har blifwit anmodad af många at engång uptaga 
detta argument och det utföra, som kunne sedan wändas på 
modersmåhlet, at den kunne läsa det som hade lust och få där 
igenom tillräckeligit lius. jag är och här om af den befalt, som 
jag ej kunnat näka. 
Förnämligast har jag här uti clrifwit den mediate nytta men- 
niskorne hafwa af ting som äro minst, och tiena uti den stora 
hushållningen som skaparen inrättat på jordklotet. E. gr. Rof- 
diuren, en hop inseeter &c. tyckas wara oss mera till plåga än 
gagn, men woro werlden dem förutan, skulle ske en alt för stor 
olägenhet. 
Jag understår mig fördenskull ödmjukast här innelycht at öfwer- 
sända de redan tryckte arken; de fölliande skola nästa postdag 
så fort de blifwa tryckte öfwersändas. 
Skulle Eders Höggrefl. Excellence ej finna dem sådane som 
stå prof äller tolas, skall jag straxt förcjuäfja dem, at de ej ut¬ 
komma. 2 
Jag framhärdar med oaflåtelig diup wördnad 
Eders Höggrefl. Excellences 
Upsala d. 9 Octobr. underdån ödmjuke tienare 
1752. Carl Linnaeus. 
