74 
Emedan till Demonstrators sysslan en ung studerande bör ut- 
wällias, at ifrån spädare åhren där wid upammas, at lian må äga 
tid där uti att mogna; äfvven at en sådan bör wara i den situa¬ 
tion, att som tiensten torde i flere åhr blifwa lönlös, han likwähl 
må kunna bärga sig; utom det att han bör äga nöje och applica- 
tion för wettenskapen; så täckes Eders höggrefl. Excellence ej 
onådigt anse, at jag underdånödmiukast fördristar recommendera 
min enda son. Carl Linnseus, 2 och det i afseende på fölliande: 
Denne min son är nu på 19:de åhret, altså wid den tid, som 
bör fästas wid något wist lefnadssätt. 
Han är upammad alt ifrån de spädaste åhren uti academise 
trägården, där han städse afhört mine Lectioner, Demonstrationer 
och Herbationer alt ifrån det han lärde gå. Han har ock säkert 
kommit så långt, at ingen jämnårig kan med honom i Botaniquen 
jämnliknas. Han har sielf gjort sig anseliga samblingar uti 3 na¬ 
turens riken af Diur, inseeter, conchilier, Herbarier &c., hwilka 
säkrast intyga hwars och ens hog. Han har dageligen wistats 
med mig i trägården, at han redan om des handhafwande insupit 
mera, är en annor skulle skaffa sig på flere åhr. 
Han torde lättast uthärda wid en på många åhr ännu lönlös 
syssla, utan at där af för nödigt och dyrt uppehälle wid academien 
upgifwas. 8 
Han kunne ock intet annat än hafwa bästa tillfället 'at dage¬ 
ligen och stundeligen wistas wid min sida, som bor med mig i 
sielfwa academise trägården, at han wid alla tillfällen och förrätt¬ 
ningar kan wara till hands och se hwad förehafwes; utom det att 
han icke annat kan än få den ömmasta och mäst oförtrutna under- 
wisning, af alt hwad jag kunnat sielf förwärfwa mig. 
Änteligen som den där i en sådan wettenskap skall skaffa sig 
insikt bör rådföra kortsamare botaniske bibliothequer och örte- 
samblingar, kan icke häller någon här wid hafwa bättre tillfälle, 
som jag sielf äger tämmelig complett Bibliotheca Botanica, och 
ofelbart större Herbarier än någor annor i något land, till hwilka 
min son har dagelig tillgång, som sielf blifwer af dem enda arf- 
wingen. 
Som Eders höggreff. Excellence altid täkts distinguera dem af 
oss med besynnerlig nåd, som sökt äfter yttersta krafter giöra sin 
tiänst till academiens heder, ungdomens nytta och wettenskapens 
högd, hwilket uptändt den semulation och det lif, som nu lyser wid 
detta uniwersitet, ty hwem wille icke önska sig stå bäst hos en 
