111 
dett stånd, att den i framtiden arenderades bort, i stället gården nu 
sitt tiänstefolk löna måste äffter staten. Jag skulle willia leta mig 
upp och antaga en dräng under mig, med den jag mig således 
hehl wähl behiälpa wille, jämte de öfrige dagzwärken, som till 
Trägården lagde äro. Är också beredd Catalogum Plantarum 
horti TJpsaliensis , sådan som för detta Hr Olavus Rudbeck salig 
den låtet utgå, 4 äller ock som Hr Professoren Högädle Doctor 
Rudbeck den att ändra täckes, af trycket publicera, äffter en Ga- 
talogus öfwer Trägården af många åstundas och äffterfrågas, 
allenast jag Privilegium uppå boken bekom, och booktryckaren, 
som kan hända ibland tör tillgå, eij mig owetterligit flere Exemplar 
afftrycker och föryttrar. Jag afwachter en höggunstig resolution, 5 
och förblifwer 
Magnifici D:ni Rectoris 
och 
Venerandi Gonsistorii 
Upsala d. 23 Junii 
1729. ödmiuke tiänare 
Garolus Linnaeus. 
Originalet finnes i Upsala universitets arkiv bland Acta Gonsistorii academici. 
1 Erik Winge (ej Oluf) utnämndes till akademie trädgårdsmästare 1716 
och afled i Maj 1729. 
2 Härmed menas tvifvelsutan Catalogus plantarum rariorum Scanice, 
it em Catalogus Plantarum rariorum Smolandice conscriptus a C aro lo 
Linn^eo, Smolando, Botanopliilo. Dess korta företal är dateradt Upsal: d: 
8 December 1728. — Originalmanuskriptet förvaras å Leufsta i Upland; tryckt 
(1888) i Carl von Linnés Ungdomsskrifter I p. 27—48. 
3 Härmed afsågs den tiden en samling pressade växter, uppklistrade på 
pappersblad, som vanligen bokformigt hopfäst.ades; herbarium siccum var där¬ 
emot ett tryckt arbete med växt-afbildningar. 
4 Olof Rudbeck d. ä. utgaf trenne förteckningar öfver växterna i Upsala 
botaniska trädgård 1658, 1766 och 1785. 
5 Då denna ansökan den 23 Juni föredrogs i Gonsistorium, »differerades 
ärendet til H. Pr. Rudbeck, som nu är wid Surbrun, återkommer». På hem¬ 
vägen därifrån vidtalade emellertid denne i Stockholm Christopher Herman, »en 
braf, duchtig och förståndig man, som lärer göra Academien framför någon 
annan bästa nöjet», att blifwa Winges efterträdare. Linné gick således miste 
om den sökta platsen, vare sig därför att den blifvit tillsatt, innan Rudbeck fått 
se ofvanstående ansökan, eller att denne senare »afslog det, sägandes sig hafwa 
större tanka om Linnjeus, hwilket honom hjärteligen förtröt, intill des han 
[såsom, fastän blott student, förordnad att föreläsa] fick befalla den succederande 
Trägårdsmästaren att äfterkomma sina ordres i Trägården». 
