136 
de Studerande hwarjehanda wäxter, djur och inseeter på de rum 
de finnas, hwarigenom ynglingarna icke allenast winna förfrisk- 
ning, utan äfwen blifwa ifrån unga åren wande til rön och up- 
märksamhet, men om wintertiden borde samma Lector wisa för 
ungdomen stenar, malmer och Fossilier, ej många, men utwalde 
och distinete stuffar, samt des utom äfwen då föreläsa Physiolo- 
gien, at de unga måtte wänja sig, at känna sin egen kropp och 
sin egen natur. Ändteligen då de Studerande komma til Acade- 
mierna, borde de straxt gifwa sin Inspectori Nationis tilkänna, 
hwad del af Historia Naturalis de utwalt, at de i tid måge resol¬ 
vera til något wist, hwilket dem dock ingalunda skadar, fast än 
de sedermera Magister-titulen ej antaga skulle. 
6:o. Det skulle icke eller litet bidraga til desse wetenskapers 
upkomst, om ingen får wigas til Präst, innan han upwist weder- 
börligit bewis om sine framsteg i ofwannämde stycken. 
7:o. Och äfwen, at ingen får resa ifrån Academien, eller til 
någon sysla i thet andeliga eller werldsliga ståndet blir befordrad, 
innan han et sådant testimonium kunde upwisa. 
Finnes intaget i Gonsistorii academici protokoll för den 22 Juni 1747. 
1 Under riksdagen 1746 framkom d. v. justitiekanslern G. G. Löwenhielm med 
ett »Ödmiukt Memorial», «angående Oeconomiens och landthushållningens up- 
hielpande genom Historiae Naturalis flitiga lärande af them, som til nästa pro¬ 
motion och sedan framdeles tänka emottaga honores Philosophicos.» Däri på¬ 
yrkades, att naturalhistorien skulle «läras wid scholarne af alla studerande,» 
samt att därmed skulle fortsättas vid universiteten, så att enhvar student 
skulle åt sig »åtminstone utwälja någon del,» och den, som ej gjort detta, 
skulle «utestängas från then heder at få undergå promotion». Härigenom 
»skulle thenna wettenskapen blifwa en ibland the courantaste waror wid aca¬ 
demien och scholor samt följacktel. af the studerande alment idkas till Rikets 
otroliga förmån och nytta.» Särskildt uttalades en liflig förhoppning, att prä- 
sterne härvid skulle blifva förgångsmän inom sina församlingar, och att »på 
thetta sättet kunde hushålnings-wettenskapen utbreda sig öfwer hela landet 
utan någon styfwers gravation för publieum». »Kommer thenna wettenskap i 
gång, så lärer then antagas med lika begärlighet som nyheter i religionen; 
åtskillnaden är, at then icke skadar siälen, men wähl förnöijer sinnet och 
mycket gagnar pungen». Den ekonomiska nyttan skulle blifva storartad; »man 
kan eij utan en ledsam widlyfftighet upräkna alla the fördelar, som en almen 
kundskap om wårt landz härlige wäxter i thet ena och andra Riket skulle 
åstadkomma.» 
Detta förslag och dess blomstermålningar funno ständerna »förtienta en 
sorgfällig eftertänka». För vinnande af närmare utredning skedde sedan remiss 
till de akademiska myndigheterna. Hvarken inom filosofiska fakulteten eller 
