171 
diga och approberar det nödiga. Detta kan ock skie utan Prsefecti 
synnerliga känning, då han har penningarne i en låda och lägger 
vérificationerna i den andra, samt wid årets slut låter Skaffaren 
uppsätta räkningarne in forma, äfwen som det skedt wid Academie 
Trägården; hwarigenom Gonsistorium Academicum frijas ifrån så- 
dane oredigheter för framtiden som sig nu yppat. 
Carl Linnseus 
Decan. 
Originalet, (odateradt) bland Acta till Gonsistorii academici protokoll 1758. 
Endast underskriften samt nägra smärre rättelser och tillägg af Linnés hand. 
1 Det »memorial», som Linnés embetsbroder inom Medicinska fakulteten, 
Samuel Aurivillius, till Gonsistorium academicum inlemnat, remitterades till ut¬ 
låtande af sagda, af tvenne medlemmar bestående fakultet. Då Linné, som var 
dekanus, ansåg Aurivillius jäfvig att yttra sig om sitt eget förslag, afgaf han 
i fakultetens namn ofvanstäende utlåtande, hvilket sålunda i själfva verket 
endast är ett uttryck för hans privata åsigter — alldeles så, som Aurivillius 
gjort under föregående halfår, dä han var dekanus (se sid. 173). Det blef 
redan den 14 Juni 1758 »i Gonsistorio Academico praesenteradt», men fick sedan 
hvila till sammanträdet den 28 April 1759, då Aurivillius inlemnade en vid¬ 
lyftig, i hetsiga ordalag författad gensaga, hvari han beklagar sig »öfvver något, 
förmodel. af sysslors myckenhet åstadkommit, förhastande, i det Herr Arch. 
och Riddaren i sitt utlåtande dels utstakar, hwad jag i min syssla bör göra, 
på ett sätt, som en lärling har nödigt, dä han först går till wetenskapens ut- 
öfning, dels gifwer förslag till den af mig anförtrodde Professions styckande, 
och detta utan min wetskap, men likwäl nomine Facultatis. Jag hade elljest 
fullt själ att förklara mitt billiga missnöje öfwer en så tydel. oförrätt, och skulle 
efter den rätt jag, såsom Collega ejusdem Facultatis äger, påstå dess publique 
widkännande». Af aktning för Linnés stora förtjänster ville han dock afstå 
från yrkande på offentlig afbön, men kunde dock ej underlåta att framhålla, 
att Linné härvidlag gjort sig skyldig till inblandning i saker, som ej anginge 
honom, samt att erinra om att »när hwar och en sköter sin [syssla], lärer det 
efter gammalt axiome gå bäst». Och därefter fortsätter han med en i liknande 
tonart hållen kritik af Linnés förslag, särskildt framhållande, att någon tredje 
professur inom Medicinska fakulteten vore onödig. Som skäl härför anfördes, 
att »hwad widlyftigheten af min Profession widkommer, är den på långt när 
ej så widsträckt som Herr Archiaterns och Riddarens. Lithologien, Mineralo¬ 
gien, Botaniquen, Zoologien, Ornithologien, Ictyologien, Entomologien äro redan 
flere lärdomsst.ycken, än jag skall föreläsa, och dertill komma ändock de från 
de förra ganska skilde Materia Medica och Disetetica». Ville man nödvändigt 
bilda en ny professur, borde till densamma hänföras ämnen från bägge de redan 
befintliga, »men som Herr Archiatern och Riddaren önskar orubbad få göra 
den syssla, han begynt, så länge han sjelf finner sig äga krafter dertill, så 
önskar jag ock det samma». — Ärendets vidare behandling uppsköts till den 
