220 
der til sit stift, blifwit kallad till Adjunctus, ordinerad, gift, aflat 8 
å 9 barn, mädan hans Garnerad liggat 12 år wid Academien, och 
blefwit solid och lärd, då kan denne sednare på långt håll ej com- 
petera med den förre idioten, som har så många tjänstår, ja hu¬ 
stru och huset fult med barn. När intet hwar blifwer belönt ef¬ 
ter habilitet och lärdom, är wist den obetänckt, som länge arbe¬ 
tar i wettenskaper wid academien, utan skyndar sig tädan och 
anser henne som en hållhake i loppet af sin wälfärd. Det har 
man icke allenast sett hos Noblessen, som fordom innehadde solide 
wettenskaper samlade wid Academien, utan äfwen hos Philoso- 
phos, Theologos och Medicos, ja man bör icke här af undra att 
wettenskaperne taga af, utan fast mer att de ännu äro qwar. * 
8. Wettenskaperne skulle afhandlas af Professorerne i stör¬ 
sta korthet, att Gursen uti wettenskapen kunde absolveras på 
en eller twå terminer. Man klagade då på en eller annor, som 
så illa förestod sin Profession, att han begynte, men aldrig sluta¬ 
de sin cursum; nu halps det med contrario; det är helt wist, att 
får ej studiosus första utkastet öfwer hela wettenskapen wid Aca- 
demie-n, har han swårt att det framdeles öfwerwinna, ty bör Pro¬ 
fessoren utstaka widden och djupet af wettenskapen, att då Audi- 
tores detta possidera, de då lätt må sjelfwa arbeta sig upp; sker 
detta för kort, blifwer saken hwarcken hackad eller malen, utan 
så otilräcklig för studenten som lätt för Professorn. 
Alt detta, med hwad mera, tyckes mig icke upphulpit wetten¬ 
skaperne, utan snarare dem skadat. 
Jag går här förbi tentamina, ehuru jag tror dem wara, 
skadelige, men de äro ej generelle, utan anställas allenast af facul- 
tate philosophica med sina alumnis, innom de släppas til examen 
rigorosum. 
I fordna tider woro Professorum Gollegia frequenterade af en 
myckenhet Auditores, där den ene uppmuntrade den andre til flit, 
och studiosorum flit uppmuntrade Professorn att med största if- 
wer drifwa sin sak; nu deremot äro studiosi uti collegiis Profes- 
sorum få, sedan hwar Professor fått sin Docens, och sedan Se nio- 
res i hwar nation tagit sig före att informera sine juniorer; åt- 
*) I den florerande tiden, woro, utom deras Majesteter sjelfwa, så mån¬ 
ga Magnates, som promoverade wettenskaperna, uppmuntrade Läromästarne, 
favoriserade de arbetssammare och lärdare, såsom Tessin, Horleman, Gyllenborg, 
Cronstedt, Bonde, Höpken, Ekeblad, Scheffer, hwar uti hela nationen instämde. 
