228 
134. 
Pro Memoria. 
Det lärer wara hos Amplissimum Gonsistorium ännu i fristl[!] 
minne, hnru som, i lördags 8 dagar, uti pleno Consistorio Acad. 
Räntmästaren föredrog, det nogra sochner, som woro anordnade 
att föra utlagsspanmålen till Leufstads bruk, på de 900 tunuor 
som med bruket af Academien woro accorderade, nu wägrade sig 
at den in natura praestera, ocb som Academien måste stå wid sitt 
accorde, ingick Ampl. Consist. med mig accorde att till Leufstad 
bruk afföra för samma rächning 170 å 180 tunnor spannmål, a 7 
plåtar tunnan, hwilket blef ratum. 
Jag har för ut budit min Gommissionaire i stockholm låta 
mig wetta någon, där wille hafwa samma quantum spanmål, a 7 
plåtar tunnan, och fick swar nästa tisdag, att en säker man den 
wille emottaga, men pg:r äfter 2 månader praestera, det jag då 
afslog, som nyss ingåt handel med academien, men skickade, för 
än jag detta beswarade till Hr Prof. Berch, som än ej gifwit assig- 
nation, hwilken försäkrade mig om kiöpets beständighet. 
Emedlertid gaf jag ordres till bönderne att inmäta spanmålen 
och hålla sig redo och icke bortresa äller taga sig före några 
kiörsler, att de måtte wara färdige till Leufstads resan, hwad dag 
Academiae Räntmästaren gofwo försedel. 
Acad. Räntmästaren drog ut med forsedlarne, sägande sig 
wänta Acad. fogdens ankomst; änteligen gaf utförs-sedel wid slu¬ 
tet af weckan på 62 tunnor, sedan på 25, som redan äro till Leuf¬ 
stad ankomne och quitterade, summa 87 tunnor. 
Böndren beklagade sig att deras kiörslor försummades hemma 
med wäntande på forsedel, och fruchtade, att det beqwämliga släd¬ 
före! skulle blifwa, innan man förmodade, impracticabelt, ty anholt 
jag ständigt af Hr. RäntMästaren om forsedel. 
Änteligen får jag swar af H. Profess. Berch, att Academien 
tillslagne bönder treskas att utföra 140 återstående tunnor säd, 
och att han will gifwa mig forsedel på de öfrige utlofwade tun¬ 
nor, om jag will taga 39 d:r tunnan. 
Och som hwar en ärlig privat man är angelägen att hålla 
ord och afskedd, är långt ifrån mig att förmoda, det ett heder- 
wärdt Gollegium skall ändra en afgiord sak, mycket mindre att 
