238 
Faculteten». Saken ansågs uppenbarligen vara af ej ringa betydelse (säker¬ 
ligen emedan ledamotskap i sagda Inspectura var förenadt med ekonomisk för¬ 
del), och samtliga Faculteterna hade afgifvit. mer eller mindre utförliga yttran¬ 
den. Linné hade underskrifvit medicinska fakultetens, af Prof. Sidrén förfat¬ 
tade yttrande, hvarjämte han, då frågan förevar i Gonsistorium den 19 Decem¬ 
ber 1772, »påstod att till undwikande af slika twistigheter borde lönen hädan 
efter icke blifwa större, än som den i Staten föreskrifwes» — en mening, som 
dock icke delades af någon mer än Professor Solander. Ärendet förekom sedan 
vid flera sammanträden samt föranledde vidlyftiga protokoll och ganska polemi¬ 
ska yttranden, särskildt mot det af Linné framstälda förslaget, hvilket han och 
Solander (d. 16 /i) vidhöllo, emedan »de nogsamt erinrade sig, att wid den tid 
de förra gången Inspecturam Eerarii bestridde och så länge answaret och mödan 
ännu wida wägnar war större än belöningen, om den sammas förrättande Fa¬ 
culteterna emellan ingen skiljaktighet någonsin warit», hvarjämte de själfva för¬ 
klarade, att, när deras tur blefvve att tjänstgöra såsom ledamöter i Inspectura 
mrarii, »de wille häldre komma öfwerens at med den förut wanliga och i sta¬ 
ten anslagna lilla lön, om Herrar Collegae deruti behagade ingå,, sig åtnöja». 
— Vid det sammanträde (d. 25 /i), som Linné var hindrad att bevista, inlades af 
Prof. Melander en ytterligare protest häremot; något beslut fattades dock ej i 
frågan, utan skulle samtliga protokollen till kanslern öfversändas. Dennes ut¬ 
slag blef, med hänsyn till ordningsföljden mellan professorerna, öfverensstäm- 
mande med Juridiska och Medicinska fakulteternas mening, men om nedsätt¬ 
ning af arfvodet nämndes intet ord. 
139. 
Uti det af Herr Lieutenanten Hising begärde lånet af 170000 
dir för Herr Kammarherren Hoffsten, 1 wågar jag för min del intet 
ingå, ty 
1. har Hans Kongl. Maj:t, under sitt höga Cancellariat, aller- 
nådigst befalt, at så snart tilgång blifwer, skall Auditorium Caro- 
linum adopteras till bibliotheque, hwilket långt för detta af Con- 
sistorio är resolverat. 
2. Faller mig synnerligt at bortlåna ett Capital, som Acade- 
mien ännu ej hafwer, utan hoppas få. 
3. Om framdeles Academien skulle komma at behöfwa sielf 
penningar, til oförtänkte nödwändigheter, har den då bundit hän¬ 
derna på sig. 
4. Ser jag ingen nödwändighet til en sådan antepraegnerad 
förbindelse, hälst i dessa penningelöse tider; altid gifwas de, som 
med full säkerhet wilja låna penningar. 
