240 
Bland de af Linné till Consistorium academicum inlemnade skrifterna sak¬ 
nas här beklagligtvis tvenne, som oaktadt allt letande ej kunnat i universitets- 
arkivet anträffas. Den ena af dessa är det »Memorial», hvari Linné enligt 
protokollet för den 5 Maj 1759 »gifwer wid handen, thet han med all sorg- 
fällighet förskaffat till Academiae Trägården alla de wäxter, som genom frön 
möjeligen kunna ärnås, men att återstår få hit the wäxter från utländska Trä¬ 
gårdar, som ej med frön kunna updragas, utan med afläggningar propageras. 
Och som i London skola wara de största samlingar af dessa slag, och Herr 
Archiatern och Ridd. nu har tienligit tillfälle, att få dem hit; så underställes 
om icke Räntkammaren här till kunde bestå 3000 dir kopp:mt. Detta remit¬ 
terades till Inspectores asrarii och Hoflntend. Julin», livarefter det ej vidare 
finnes i protokollen omnämndt och sålunda säkerligen ej ledde till någon 
åtgärd. 
Den andra skriften är »ett inventarium på Museum Upsaliense», som 
Linné den 12 Mars 1768 ingaf till Consistorium, och som då »lämnades till 
Academie Contoiret». Del vore synnerligen att beklaga, om detta, som det vill 
synas, blifvit förstördt. 
Bland Acta Consistorii finnes f. ö. en hel mängd af Linné egenhändigt 
skrifna, såsom bilagor till protokollen hörande uppgifter, intyg m. m., hvilka 
det ansetts öfverflödigt att här meddela.*) Sådana äro de talrika listorna 
på Stipendiarii regii inom medicinska fakulteten, äfvensom några på innehaf- 
varne af Kåhreska och Falkenbergska stipendierna, för hvilka han var inspek¬ 
tor. Den sista gången han i sistnämnda afseende fullgjorde sitt åtagna upp¬ 
drag, var, då han på en bland professorerna cirkulerande stipendiat-lista, som 
sedan föredrogs i Consistorium den 19 April 1777, med darrande hand teck¬ 
nade: »ingen ledighet». 
Vidare finnas talrika intyg om sjuka studenters ytterliga fattigdom och 
stora behof af understöd af universitetets medel, hvilka ock ständigt beviljades. 
Det framgår häraf, att Linné från början till slutet af sin professorstid var 
läkare åt medellösa studenter, naturligtvis mest bland sina landsmän, smålän- 
dingarne, men ock åt sådana, som tillhörde andra nationer (t. ex. Gästrike- 
Hälsinge, Kalmar, Gotlands, Östergötlands o. s. v.), äfven om dessa ej hörde 
till hans lärjungar. Bland sådana må här nämnas Jac. Rothman. som »uti flere 
weckor warit hårdt ansatt af den gångbara fläckfebren» (Aug. 1743), och Dan. 
Rolander, som »haft den swåraste Frossa, som någonsin kunnat förekomma, 
och kan näppel. för än warmt och tort wäder blifwer, richtig restitueras» 
(den 7 /b 1748). 
Än ytterligare en mängd uppgifter om ämnen för disputationer under 
hans praesidium; testimonia för småländingar, som skulle lemna universitetet 
(bland hvilka étt något utförligare den 22 5 1 7 53 för J. Widebeck); vota (helt 
knapphändiga) om stipendii-tillsättningar; förfrågningar rörande stipendii-ledig- 
heter (den 3 /g 1755 och 4 /s 1765); yrkande (1747) om anställande af examina i 
Historia naturali' »effter ett åhrs förlopp ...., antingen så Facultas Philosophica 
afgiort sättet äller eij, hälst som jag intet annat förstår, än att Hans Kongl. 
*) Så har ock förfarits med de talrika föreläsnings-diaria och åhörare¬ 
förteckningar, som finnas förvarade bland Kansl. Emb:s Handlingar i Riksarkivet. 
