358 
151. 
Till Kgl. Collegium Medicum. 
I anledning af Kgl. Collegii till Faculteten yttrade åstundan, 
om några skickeliga wid denna Academien studerande Personers 
utnämnande, som Kgl. Collegium kunde, till den i Nyland lediga 
Provincial-Medici syslans återbesättande, Hans Kongl. Maj:t föreslå, 
har Faculteten gjordt sig kunnig om de äldre och nu närwarande 
studiosdrum Medicinae hug, att sig hos Kongl. Collegium till sam¬ 
ma förslag behörigen anmäla. Men utom Medicinae Candidaten 
Mag. Johan Georg Colliander, 1 har ingen funnits hwarken så fär¬ 
dig at sluta sina Academiska studier, eller hugad at emottaga 
en så aflägsen province. Och som han Magister Colliander sedan 
1747 börjat applicera sig till Medicinen, och altid anwändt flit, så 
at han lagt en god grund med de studier, uppå hwilka en Medi- 
cus kan bygga sin erfarenhet, när ständig praxis tillkommer; at 
förtiga det han wid Academien i Gripswald undfått Magister-gra¬ 
den; ty tror Faculteten sig kunna honom till Kgl. Collegii benägna 
ynnest härmed recommendera. 
Faculteten kan dock ej underlåta at derjemte nämna Candi¬ 
daten Jacob Hidén 2 , som med almänt erkänd flit anwändt flera år 
här wid Academien, för 5 år sedan disputerade de Salibus Alca- 
linis eorumq. usu Medico, och uti examine Philosophico gjordt Phi- 
losophiska Faculteten det nöjet, at promotion i samma Facultet 
blifwit honom tillbuden, samt derjemte wid förefallande tillfällen 
wisat wackra framsteg i Medicinen,' ehuru Faculteten ej ännu ge¬ 
nom någon examen närmare fått förspörja hans kunskap der uti. 
Efter han utomdes är född Finne, har Faculteten ansett honom 
såsom tjenlig till en Medicinal syslas bestridande i Finland, och 
derföre bordt honom nämna. 
Faculteten förblifwer med ständig tillgifwenhet etc. 
Originalet ej anträffadt, men en afskrift finnes bland Medicinska fakulte¬ 
tens Acta med anteckning i marginalen: 1756 Oct. 15. 
1 Johan Georg Colliander, född 1728, utnämndes 1757 till provincialme- 
dicus i Kymmenegårds län och erhöll 1771 liknande plats i Wäxjö; död 1796. 
»Han var i sin praktik en ganska tystläten man och hade till valspråk: herbis r 
non verbis» (Sacklén, Sv. läkarehist. I s. 808). 
2 Se ofvan sid. 84. 
