319 
här, torka mina kläder och hwila min utsläpade kropp. 
Jag fick dock föga förfriskning, ty elden brände på den 
ena sidan och kalla nordanwädret twingade på andra; 
myggen angrepo ansichtet, händer och ben, att jag ingen 
ro finna motte. På den utskickade lappen wäntade jag 
således intill kl. 2 äffter middagen, och befarade nu att 
han mig öfwergifwit, och jag altså i dödsens öpna gap 
stadd. Omsider kom han dock, hafwandes med sig en 
liten swartlagd qwinna med röd myssa och nedslagit hår. 
Jag wett eij, om Poeterna kunnat beskrifwa någon furia 
så lik, som denna representerades, hwilken tilltalte mig 
på swenska: O du stackars karl, hwad för olycka har 
fört dig i mitt land! ser du hwad swåra boningar wij 
hafwom. Jag har ännu aldrig om somaren sedt främ- 
mat. Hwadan komer du eller hwar will tu? Jag som 
nu uti 4 dagar ingen mat hafft, förutan någon färsk fisk 
utan bröd, frågade henne, som i handen bar en liten 
kättil, om hon någon mat hade. Jo, swarade hon, och 
kokade en gädda, den hon bar med sig. När jag äta 
skulle och fick se emällan giälet ligga hopetals matskar, 
kunne jag föga fördraga hennes spijs, blef mättad, men 
ej styrkt och förfriskad. Hon sade mig att i andra Elf- 
wen war ingen båt, och att jag samma wäg måste till¬ 
bakas, hwilka ord woro som åskeslag i mitt bröst. Jag 
wett ej hwad jag nödigare skulle pågå, än en så grym 
wäg, genom de stygiska kärren, som nu eij kunne und- 
wikas. Hon wiste oss dock litet på sides, hwarigenom 
l /2 mihl af dett förra träsket undweks. Emedlertijd råka¬ 
dom wij i skogen ett skiuhl med tack bygdt på 4 stol¬ 
par, hwar uti hängde kläder och en liten renost, den 
jag straxt af henne begärte, men blef näkat aldeles, ty 
hon skulle hafwan till wägkost nästa böndag. Jag som 
nu war så uthungrad, kunne aldeles intet lämna honom, 
utan lofwade henne hwad hon begiärte, hälst som jag 
utom den eij trodde mig kunna lefwa en dag. Hon lät 
mig doch omsider få honom, och den uppehölt någor¬ 
lunda lifwet. Wij lämnade henne och gingo tillbakas. 
Riporna gofwo allestäds skrattlöje i skogen åht wår till- 
bakakomst. 
