322 
wore här att observera, som på östra. När wij nu sti¬ 
git på sidan af stora ijsbärget, kom ett stort ijsslagg 
med ett starkt wäder, som öfwerdrog wåra kläder med 
en isskorpa; hade dett warit så mot oss, som dett war 
på sides, hade jag aldrig stådt uht. Här war så kalt, 
att jag Lapwantar och Lapmudde af tolken låna måste. 
När jag nu war komen till kanten af fiellen, såg jag 
nedan för mig dett gröna Norrige, såsom en trägård uti 
mignateur aftagen, i dett hela landet stod härligen grönt, 
de högsta träden tycktes här ej wara en span långa. 
När jag gick nedföre, tycktes mig snart skola koma 
dit, men dett war långt längre än jag uträkna kunne. 
Når jag äntel. hunnit neder, ach hwad nöje fick jag icke 
då. Jag war komen uhr en kall winter uti den hettaste 
sommar. De gröne örter, det wähluchtande trifolium, 
gräset som stod upp till armarne, de angenäm me bären 
och det behageliga wädret här wid fiellroten tycktes 
wederqwicka alla sinnen. Straxt här wid låg hafwet, 
och jag tog mig logement hoos en skeppare, som mig 
dagen äffter åht hafsbrädden föra skulle. Jag hade ön¬ 
skat komit något när till dett bekanta hwirfwelwatten, 
Mahlströmen, men ing. tordes där när. 
28 Jun. Dagen där på forom wij uht åht hafwet, men wädret 
war hehl moot, så att folket trotnade wid roo; em edler¬ 
tid förnögde jag mig med hwariehanda ostracodermata, 
zoophyta och Fucacea, som här upfylde alla stränder. 
Kom dock om afftonen till Pastor Rask 11 i T or fi or den, 
som accomoderade mig omsider rätt wähl. Dagen där 
29. äffter reste wij än längre, änteligen trötte af motwäder 
begofwo wij oss till bakes och kom med god winn, tädan 
wij gångit. 
30. Dagen effter gick jag allena helt säker up åht fiell- 
sidan ett stycke, att aftaga fiellens högd; när jag nu 
här ligger i min säkerhet och hölt på slå ut en sten, 
skiutes nedan för mig; jag fick straxt se en Lapp stå 
nedför mig, men hade för långt håll till mig, att jag 
Gudi lof slapp helt oskadd; men huru altererad jag blef, 
lämnar jag hwar en att tänka; begaf mig äffter honom 
ett stycke, att han eij skulle få ladda och gick eij mehr 
