325 
blifvit utbytta mot svenska. Så t. ex. hafva accomoderade, continuerligt, 
curieuxt, convoij, restaurerad m. m. blifvit öfverstrukna och i stället öfver- 
skrifvits fägnade, stadigt , märkioärdigt, skiuts, styrkt o. s. v. 
1 Den 9 Nov. 1732 blef denna reseberättelse uppläst, hvarvid, såsom Linné 
uppgifver, »Societeten lätt märka, att resan war giort äffter största behag och 
all möilig activitet. Admirerade all den möda jag utståt, och de lifz asserder 
man undergåt condolerades». Yid samma tillfälle ingafs ock en förteckning 
öfver gjorda observationer samt förevisades »collecta curiosa in re naturali». 
Linné var uppenbarligen härmed ej fullt belåten, enär endast de mineralogiska 
observationerna upplästes, och dessutom »giordes ej judicia, ej häller attendera- 
des de märkwärdigaste». Samlingarne »sågs hastigt igenom, utan synnerlig re¬ 
flexion». 
2 Ej osannolikt är, att med » Instruction» menas de 76 puncter Qucerenda 
af hvarjehanda slag, som finnas antecknade i manuskriptet till Iter Lapponi- 
cum. »Viaticum» torde däremot vara en af Vetenskaps-societeten utfärdad 
öppen rekommendationsskrifvelse. Denna finnes meddelad i Th. M. Fries, Linné 
I bilag. s. 12. 
3 Detta, hvilket äges af Linnean Society i London, är utfärdadt den 10 
Maji 1732 för »Studiosus medicinse och docens in historia naturali, H:r Carl 
LinnjEus», hvilken »kommer uti ett mycket angeläget och för publicum nyttigt 
ärende, efter wederbörandes godtfinnande at giöra en resa till Wästerbotn, Lap- 
markerne och i återresan igenom Österbotn». 
4 Olof Broman, född 1676, död 1750 såsom prost och kyrkoherde i Hudiks¬ 
vall. En synnerligen mångsidig man: författare af den första svenska ro¬ 
manen; nitisk och lycklig utöfvare af läkarekonsten, hvarigenom han bland an¬ 
nat var de från Jämtland återtågande, sjuka och frostskadade karolinerna till 
väsentlig hjälp; ifrig naturforskare, hvarför han ock 1730 invaldes till ledamot 
af Vetenskapssocieteten, hvilken han meddelade sina iakttagelser öfver Hälsing¬ 
lands fiskar och fåglar; under 1727—50 verkstälde han tre gånger dagligen 
barometer-observationer. 
5 Jacob Grundel, född 1657, död 1737, friherre, landshöfding i Väster¬ 
botten, generallöjtnant. 
6 Olof Graan, kyrkoherde i Lycksele, »en stilla wacker man; hade beswär 
af mig både i up och nedresan, befordrade min resa med all omsorg, fägnade 
mig wähl och skänkte mig en lappbåt uti migniateur, som kostade 2:ne caro- 
liner» (Linnés anteckn.). Var en synnerligen nitisk prest, som »med trohet och 
ospard flit skött sin tjenst, två gånger om året rest kåta från kåta, hushåll 
från hushåll och med stor vedermöda och olägenhet vistats i vilda fjellen för 
att informera sina åhörare i deras Christendomsstycken, hvadan ock desse sjelf- 
kräfjandes lefvererat sina spåtrummor i sin kyrkoherdes händer. — — — Gift 
med Khdn i Burträsk Lars Hernodii dotter I^lsa, för sin ovanliga driftighet 
kallad Pastor Elsa». (I. Grape, Svenska Lappmarkens Herdaminne s. 26.) 
7 tröstad = hotad. 
8 Corvus infaustus L., lafskrikan. 
9 Daniel Sol ander, född 1688, kyrkoherde i Piteå och kontraktsprost, 
död 1738. »Probst mag. Solander i Pitheå, en god gamal gubbe, accomoderade 
mig 2:ne gånger honett. Mag. Solander filius hade nog beswär af mig och 
