16 
18 Hedera Helix L. 
19 Hutchinsia petrcea (L.) Br. 
20 Adonis vernalis L. — Denna »wäxt, som beprydt wåra raraste trä¬ 
gårdar, fingo wi se på ängen närmast in til Kastlösa kyrka, öfwer alt som små 
buskar; aldrig hade wi förmodat finna denna wild i Swerige» (Öl. res. s. 73). 
21 Lithospermum officincile L. 
22 Inula Helenium L. 
23 »Några träd märktes sä långt ifrån oss på Allwarden i öster ifrån Resmo, 
at man med möda dem se kunde; de kallades af folket Gran; ty skickades Bo- 
tanices Studiosus Samuel Wendt dem at undersöka, som kom igen med en qvvist 
af Taxo fcemina eller Id, berättandes at der woro 3 dylika träd, hwartdera 
wid pass 3 famnar högt, alt från roten up til toppen, helt tätt med grenar 
klädde, af hvilka det ena trädet upskutit 4 stammar utur en rot, sedan moder¬ 
stammen förut blifwit afhuggen» (Öl. res. s. 67). 
24 Helianthemum oelandicum (L.) Dec-., redan förut af Ol. Rudbeck d. ä. 
benämnd Cistus oelandicus och af honom odlad i Upsala botaniska trädgård. 
185. 
Curen emot stäkran 1 beder jag få innehållas, till des jag henne 
får försöka 2 . Ty om stäkran har jag mehr samblat än någor annor, 
där på ock giort försök i winter; hade lust giöra detta försöket 
också; då ock kommer det mognare uht, 
icke desto mindre, den häst, som kan lefwa twå dygn äffter 
stäkran, curerer sig mest sielf, mycket mehr den som får lefwa 
fyra dygn. 
G. Linnaeus. 
I Vet. Akadrs bibliotek. Skrifvet på baksidan af ett utdrag ur Lotta Trie- 
vens bref till Akademien d. 4* Februari 1742. 
1 »När .hästarna blifwa sjuka af Stäkran, få de en Paraplegie eller slag 
på bakdelen, så at de ej kunna stå på bakfötterna. Alt slag kommer af ner¬ 
verna, och nerverna af hjernan eller ryggmärgen: skadas hjernan, der nerverna 
utgå, blifwer slag och bårttagelse öfwer hela kroppen, men skadas ryggmärgen, 
til exempel midt på ryggen, så blifwer slag i bakdelen: liksom om man sticker en 
råtta i ryggen med en nål, at udden går in i ryggmärgen, får hon en Paraplegia 
och kan ej gå mera med bakfötterna. Således är äfwen beskaffadt med hästen, 
at hwad som skal hos den förorsaka Stäkre-sjukdomen, det måste nödvändigt 
angripa ryggmärgen. Huru någon ört detta skulle kunna uträtta, som skal 
komma i magen, upsupas i blodet, och delas öfwer hela kroppen, likwäl icke 
röra kreaturet mera, än endast midt på ryggen i ryggmärgen, kan icke af en 
sund Pathologie inhämtas» (Skån. res. s. 184). 
