49 
jag har hört att den herren, som förledit åhr gick till spanien 
älr Portugal, och som skulle hafwa så mycket öfwer till sverige, 
skall wara länge sedan kommen till bakas 5 , lätt mig wetta om 
han intet skulle hafwa för mig. 
Utanskrift: 
a Monsieur 
Mons:r Pierre Elfivius 
secreter de Acad. des Sciences 
Sigill IV, rödt lack. Stockholm. 
Efter E. Ährlings afskrift. Utan namnteckning och datum, men skrifvet 
i medlet af Oktober 1745. 
1 Den 16 Oktober meddelades i akademien, »at Prästmannen Ternström 
är uppå Academiens recomendation til Präst antagen uppå et af de skeppen, 
som komma i vinter at gå här ifrån til Ostlndien, och blifvit föredragen 6 
Competitorer, igenom H:r Ammiralen Ankarcronas starka bearbetande», hvar- 
för tacksägelsebref skulle till honom aflåtas. 
2 TJlex europceus L., som af flera äldre författare benämnts Genista 
spinosa major. 
3 Den 5 Oktober 1745 »upvistes en växt af tvänne pomerantzer, den 
mindre med fullkoml. skal och äfven tecken efter blomman fästad innuti den 
större, hvilken H:s Excell. Gref Tessin insänt til Academien». Remiss beslöts 
till Linné »med begäran att inkomma med des betänkande der öfver och full. 
komlig beskrifning». Den 7 Dec. upplästes denna Linnés beskrifning på Po- 
merantz med et inneslutit Foster (Handl. 1745 s. 281). 
4 Att Linné är den, som gifvit den hundragradiga termometern den all¬ 
mänt antagna gradbeteckningen, torde numera vara välbekant och allmänt er- 
kändt. För bestämmande af tiden, när detta skedde, är detta bref, liksom äf¬ 
ven n. 211 och 212, ett bref d. 26 /e 1745 till B. Frondin samt Upsala Gonsistorii 
academici protokoll för d. 2 /12 1745 af största betydelse. Se f. ö. Th. M. Fries, 
Några blad ur termometerns historia i Nordisk tidskrift 1897 och Linné, 
lefnadsteckning II s. 119. 
5 Daniel Ekström, född 1711, död 1755, slutligen direktör för det mate¬ 
matiska instrumentmakeriet, var en i sitt fack synnerligen kunnig man, hvarför 
han ock 1742 valdes till ledamot af Vetenskaps-akademien. 
6 Hvilken denne varit, har ej kunnat utredas. 
Linnés brefväxling II. 
4 
