65 
huru Sal. Biskop Svedberg 3 beifrar detta, då han kallar det en Abys- 
sum Satance 4 . Han säger positivt, at det ej är något naturligt, 
och at när Gud låter sådant under ske, så bjuder satan 
till, hans werktyg också, de ogudaktige, säkre, sjelfkloke 
och werldsligen sinnade människor, at göra det til intet. 
Se här om sal. Archiat. Hierners Flock om watten b p. 32, 33, 34, 
35, 36, som har åtskillige dylika berättelser om watten i blod för- 
wändt. Det är icke allenast hos oss som watten wändts i blod; 
det har skedt i Frankrike (Swamm. quar. 70), uti Holland och 
Leyden, at folket blifwit bestörte öfwer watnet, som blifwit i blod 
förwändt; i England (Derrham) 6 ; i Swerige är det mera allmänt 
än på något annat ställe. Här i Academiae Trägården äro 3 Dam¬ 
mar, af hwilka den medlersta och största, som är fri från watu- 
wäxter, blifwer hwar sommar, wid solståndet, förbytt i blod, och 
det hwar annan Afton och Morgon då det är lugnt. Detta wattu- 
blodet är på 2 sätt sälsamt; jag har wist det för oändelig många; 
ibland andra för wår starka Physicus Profess. Klingenstierna, som 
med nöje sedt här på. Hwar morgon då det är lugnt, finnes på 
denna Dam, liksom swart krut strödt, in wid brädden, och jämt 
efter alla bräddar; detta swarta krut flytter sig efter hand ifrån 
brädden alt närmare centrum, liksom woro det en Armé, som com- 
menderades, så jämt går det alt, intil des det efter några timmar 
stannar och går tilsamman in centro: på watnet där detta pulver 
passerat fram, tyckes liksom en grå, nästan osynlig hinna skymta; 
jag kan ej säga hwar af hon kommit. Då man uptager detta pul¬ 
ver med en sked, ses hur det hoppar och är altsammans lefwande? 
samt består af många millioner små inseeter, dem Herr De Geer 
så makalöst beskrifwit och upritat under namn af Podura aquatica . 7 
På samma tid synes ock liksom blodlefrar nedre i sjelfwa watnet, 
på lika sätt, som när någon låter öpna ådren på foten, och den 
sedan nedsätter uti ett käril med watten; desse blodlefrar göra 
w r atnet helt rödt eller liffärgat, på de ställen de ligga; blodlefrarne 
äro stundom tjockare och tätare, nu åter tunnare, resolveras och 
aldeles förswinna, då andra derjämte upkomma; här af är hela 
watnet i dammen så fullt, at ingen skulle willa bruka watnet til 
mat; emot kl. 9 å 10 på dagen förswinner och skingras det; men 
mot Aftonen kommer det igen, och äfwen bittida om Morgon sy¬ 
nes det, hälst om regn fallit om natten. Då en tager här af upp 
något med en sked, finnes det bestå af så många millioner små 
kräk, som hwardera är likt et litet gryn, stort som en gnet, har 
Linnés brefväsling II. 5 
