112 
är ock, at utransaka naturen, utan at känna dess objecter. Jag 
har beflitat mig om, altifrån första dag, iag kom hit til Academien, 
at lära de Studerande til at känna stenar, malmer, jordarter, örter 
och trän, djur, foglar, fiskar och maskar, diset och allehanda slags 
siukdomar; jag har giordt det kort och systematiskt, på det det 
hwarken skulle beswära minnet eller fordra lång tid. Många hundrade 
hafwa häruti giordt ansenliga framsteg, men aldrig någon ännu 
hört mig af alla de, som warit ärnade til präster i Lappland, utom 
twänne, som förleden sommars lemnade mig sina öron, ehuru iag 
tilbudit dem alla wid examina at få nyttia mina collegier, utan 
minsta ärkänsla. Jag är säker, at om desse (: utom det de med 
flit, som sig bör, studera sin Theologie och Lappska, i stället för 
det de elliest lägga sig på en hop Philosophiska wettenskaper, som 
hafwa mindre effect i Lappland:) blefwo förbundne, at uti historia 
naturali anlägga någon flit, at alt detta utaf sig sielf skulle winnas? 
utan hwilken kundskap all god wilja är otilräckelig. När nu Ecclesia 
blifwer wäl plantata i Lappland, och då sedermera de S tuderande, 
som dit ärna sig, få mera mogna wid Academien, skulle icke litet 
bidraga, om profecter i natural-historien, cseteris paribus, kunde 
gifwa dem någon merit til sin ansökning. Derigenom sågo de sig 
arbeta uti en nyttig wettenskap, och för sig lika gagnelig. De skulle 
då helt säkert täfla med hwarandra, sedan de kommo til Lapp¬ 
län de rne, at samla rön, at giöra prof at ingifwa til Kongl. Wetten- 
skaps Academien, och at dermed gagna publicum och sitt Lapp¬ 
land, då de nu ofta ei mer än bönder förstå sig på hwad natu¬ 
rens Mästare så härligen lagt dem för ögonen. 
Detta är kort min enfaldiga tanka, hwilken Kongl. Wettenskaps 
Academien, med de andre ledamöternas, täcktes inlämna til Kongl. 
Directionen, som kanskie häraf torde taga sig anledning til at tiena 
Lappland, och tillika fäderneslandet. 
Carl Linnseus. 
Efter B. Bergii afskrift »ex. orig.» (vol. XIV s. 42). Odateradt, men upp¬ 
läst i Akademien den 14 November 1747. 
1 Innersta viken af Sörfolden, hvilken Linné besökte under sin Lapplandsfärd. 
2 I Syst. Nat. ed. VI p. 187 och ed. XII t. III p. 77 anföres Saxum trito- 
rium, Murksten , hvilken anträffats i Norge och vid Malung i Dalarne. 
3 Se ofvan sid. 60. 
4 I landet kringvandrande dalkarlar plägade såsom läkemedel försälja en 
rot, som redan under medeltiden kallades »baggsöta». O. Rudbeck d. y. ansåg 
den vara roten af Gentiana major lutea, och denna uppräknade han bland 
