134 
4 Rörande förekomsten af en hvalross i Bohuslän innehålla protokollen 
följande: 
Den 2 December 1749: »Upvistes af H. Ex. R. R. Baron Ehrenpreutz 
extract af et bref ifrån H. Öfversten Klinkowström, gifvet Strömstad d. 20 
No v. 1749, angående en ovanligt stor så kallad Wahl-ross, som nyligen vid 
Uddevalla blifvit fången. Till vedermäle af samma hafs-djurs storlek upvistes 
en ofantelig stor tand, tagen utur käften af samma djur. Secreteraren fick 
befallning at begära af H. Linnaeus kundskap om detta djur, samt anledning, 
hvad vid dess beskrifning torde fattas. Hvarpå H. Linnaeus innan nästa sam¬ 
mankomst svarade, at djuret vore ei af Vahl- utan af Skiäl-slägtet, och tilförene 
någorlunda beskrifvdt. Tanden kommer dock i Archivo såsom en raritet at 
förvaras». 
Den 17 November 1750: Efter slutad sammankomst »gingo Acade- 
miens samtelige närvarande ledamöter ned, at se käftbenen af en obäkelig 
fisk, som förledet år blifvit fångad vid Bohus, fivilka ei utan förundran och 
häpenhet kunde åskådas för deras storlek. De blifva altid conserverade, såsom 
en ibland de största rariteter Acad. äger. Herr Öfverste Klinkowström har 
fragt-fritt uppskickat dem. Der behöfdes 10 karlar at lyfta [låren] af och på 
Lasset». 
Den 15 December 1750: «Upvistes en ungefärlig ritning på det ofante- 
liga sjö-djuret, som förledit år blifvit fångadt i Bohus län, hvar af Academien 
redan fått båda underkäftarne (se Dagboken den 17 Nov.), giord af Herr Öf¬ 
versten och Gränse Commissarien Klinkowström». 
Ungefär samtidigt härmed (den 22 September 1750) »upviste Herr Al¬ 
ström en alnslång Fisk-tand, hvilken han skänkte til Naturalie Cabinettet. Tan¬ 
den lärer vara af en Hvalross». 
262 . 
Min Herre. 1 
Nu hoppas jag at Hr Secreteren lyckeligen kommit i stånd i 
Stockholm och blifwit warm i kläderne. jag önskar beständig lycka, 
till des ödet en gång drager åter M. H. hit till Upsala igen. 
Här är en yngling Jonas Gollin 2 , som funnit stor smak för 
mathematiske wettenskaper; han begiär af mig intercession hos M. 
H:re at få till M. H. som till des antecessor frij tillgång och då och 
då få läsa och låna en mathematisk bok. Det lärer wara fåfängt 
för mig at recommendera den, som wettenskapen giort nära slächt. 
Doch bör jag gifwa honom testimonium vitae et morum. Han har 
intet mer än en enda odygd, men den är nog grof och så stor, att 
jag fruchtar, hon förqäfveur alla andra hans dygder, nämligen Pau- 
pertas. Med den är intet att giöra, ty den kan intet ändras förr, 
