150 
Om Hyoscyami gift, fast den är giftig för menniskan, föllier 
icke att hon är giftig för fänaden; hwar en wet, att Cicuta ätes 
af getter och Hyoscyamus af Fåren, alt ifrån Lucretii tid. 
Om Curculiones är intet hans rön, att de bo uti stielkar af phel- 
landrio, utan länge sedan skrifwit af D. Fornander. 1 2 3 
att watnet ränsas af inseeter, har jag på 2 ställen skrifwit den 
observation för flere åhr [sedan], som nu giöres ny. 
At statuera inseeter i watnet wara orsaken till boskapens 
siuka, utan att för widsträckta giöromål hafwa tid undersöka hwilka, 
det är intet sagt. 
Älljest att gifwa olia för alla Creatur, då de trots fått uti sig 
gift, är allmänt bekant och brukeligit. 
Med ett ord, jag tycker att detta är endast sladder och lapperij. 
G. L. 
Utanskrift som på bref. 268. 
Sigill V, rödt lack. 
Efter afskrift af E. Ährling. Odateradt, men antagligen skrifvet i Sep¬ 
tember 1750. 
1 Erland Tursenius eller, såsom han sedan kallade sig, Tursen, född 1722, 
student i Lund 1742 och i Upsala 1743, där han slöt sig till Linnés lärjungeskara. 
Någon akademisk examen aflade han icke, utan han synes snart hafva begifvit 
sig till Stockholm, där han 30 April 1748 blef Akademiens ämnesvän (i proto¬ 
kollet kallad »oeconomiae studiosus Torsen») och började egna sig åt veterinär¬ 
väsendet. Sedan Kongl. Maj:t anslagit fast lön åt en person, som skulle ute¬ 
slutande sysselsätta sig med husdjurens vård och sjukdomar, utsågs härtill 
Tursen, hvilken således blef Sveriges förste veterinär. Han afled 1777. 
2 Den 15 September 1750 anmäldes i Akademien »Herr Tourséns be- 
skrifning om den nu grasserande Boskaps-sjukan». Antagligen är det denna, 
om hvilken Linné afgaf ofvanstående skarpa omdöme. 
3 Andreas Fornander, född 1715, slutligen fattigläkare i Stockholm, död 
1794. — Sedan Linné trott sig hafva funnit orsaken till hästsjukdomen stäkran 
vara förtärande af Phellandrium aquatieum, uppmanade han Fornander att 
närmare undersöka densamma. Härvid visade det sig, att vid Upsala i väx¬ 
tens ihåliga stjälk nästan normalt funnos larver och puppor af en insekt, ur 
hvilka vid utkläckningen framkom en skalbagge (Curculio paraplecticus). 
Sedan det genom försök visat sig, att växten utan sagde insekt var alldeles 
oskadlig, antog Linné, att sjukdom och död vållades af denna. Se Skånska re¬ 
san sid. 182 — 185. 
