164 
ifrån Hasselquist i Gairo hade jag i dag bref med en oändelig 
hop observationer till latinske acterne. Aldrig har jag sedt dem 
så curieuxe. stackars Gosse, virtus apud nos laudatur et alget. 
En observation är till Eder Academie. huru går det nu med det 
native sal Ammoniacum ifrån iEgypten 9 ? detta för denna gången. 
Vale. 
M. Hres 
L. T. 
G. L. 
Utanskrift som på bref. 273. 
Sigill III (tvenne), rödt lack. 
Efter afskrift af E. Ährling. Odateradt, men säkerligen skrifvet i senare 
hälften af December 1750. 
1 Jonas Meldercreutz, född 1715, såsom informationskapten vid fortifika¬ 
tionen och brukspatron på Meldersteins bruk i Råneå 1751 utnämnd till mathes. 
professor i Upsala, från hvilken befattning han tog afsked 1772; död 1785. 
2 Sedan genom L. Robergs afskedstagande den andra professorsstolen inom 
Upsala medicinska fakultet blifvit ledig och Linné anmält sig såsom sökande 
till densamma, försökte hans medsökande J. G. Wallerius och dennes gynnare 
att lägga hinder i vägen för hans utnämning genom att påyrka, att han — 
trots den mängd arbeten, hvarigenom han redan vunnit ryktbarhet — skulle ytter¬ 
ligare utgifva och försvara en akademisk disputation. Uppenbarligen hoppades 
man, att han skulle befinnas svag i latintalande och på den grund kunna un¬ 
danskjutas. Följden blef en häftig strid mellan majoriteten inom Gonsistorium 
samt universitetskansleren; den förra påyrkade en dylik disputation, men den 
senare förklarade densamma öfverflödig. Ändtligen afgjorde Kgl. Maj:t frågan, 
därvid godkännande Kanslerns åsigt. 
3 Hvad härmed afses har ej kunnat utletas. 
4 Fil. magister Samuel Dur^eus var en af sökandena till den efter Klingen- 
stierna lediga matematiska professuren och blef af Gonsistorium academicum 
den 22 Juni 1751 enhälligt uppförd på första förslagsrummet, under det att det 
andra och tredje gåfvos ät Meldercreutz och J. Voltemat (Linné uppförde dem 
i omvänd ordning, särskildt emedan Woltemat »har för sig Riksens höglofl. 
Ständers recommendation»). Kgl. Maj:t gaf emellertid platsen åt Meldercreutz, 
men Dur^eus erhöll 1757 professuren i fysik. Han valdes 1752 till ledamot af 
Vetenskaps-akademien, men blef sedan utesluten, emedan han ej meddelade 
några »rön»; förmodligen bidrog härtill äfven hans oordentliga lefnadssätt och 
med åren tilltagande rusdrycks-begär. Då Gustaf III 1787 var i Upsala och 
akademistaten gjorde honom sin uppvaktning, föll Durjeus omkull på golfvet, 
hvarför han följande dag erhöll nådig tillsägelse att taga afsked. Han afled 
två år därefter. 
6 Om Linnés stora missbelåtenhet med en del nya förordningar rörande 
professorernas skyldigheter och andra universitets-förhållanden se Th. M. Fries, 
Linné ; lefnadsteckning II s. 188, äfvensom bref till A. Räck den 10 November 
