167 
jag uttröttar M. H:re och min wän med klagan, jag har warit 
swag och siuklig alt sedan i somars jag låg siuk. 8 Då kroppen 
är swag, är ock sinnet sådant äfwen med. en sådan sensibel dör 
lät af alternation, men en frisk och stark sällan. Desse stöter jag 
har haft, hafwa smidt spikar det mästa de kunnat. Snart slipper 
jag wara mått för alla skott. 
Giör mig den tiensten och gå till Hr Baron Hårlem an, säg 
honom at det som är tryckt om swediande, skall omtryckas, och 
at i återresan aldrig et ord skall inryckas där om 9 , så visst 
som jag will hafwa min Guds nåd. Gud gifwe at det axio¬ 
met gullo så hos menniskior, som hos Gud och naturen, at sublata 
caussa tollitur etiam effectus. 10 
Gud gifwe Hr Secreteren med nästa ingående åhr all säll- 
het, och beware Eder från det som fräter siähl och sinne. 
jag är 
Min Herres 
Upsala 1750 upprichtigaste tienare 
d. 21 Decembr. G. Linnseus. 
Efter afskrift af B. Bergius (vol. XV s. 58), 
1 Mårten Strömer, född 1707, astronomie professor i Upsala 1744—1756, 
sedan föreståndare för Amiralitets-kadettskolan i Karlskrona, död 1770. 
2 Andreas Thue, apotekare i Fredriksstad i Norge med titel Kammerassessor. 
Genom Öfverste Klinckowström hade Linné från honom erhållit en del natura- 
lier, hvarjämte öfversändts redogörelse för en del kemiska undersökningar, hvilka 
Kl. antog kunna berättiga hans inval i Vetenskaps-akademien. Linné ställde sig 
ej ovillig häremot, utan insände hans »Chymiske rön», hvilka den 12 Januari 
1751 öfverlemnades för utlåtandes afgifvande till Hrr Brandt, Sgheffer och 
Wallerius. Som de ej vidare i protokollen omtalas, torde de befunnits värde¬ 
lösa. — Thues öfriga litterära verksamhet inskränkte sig så godt som uteslu¬ 
tande till en Velmeent Erindring imod Linckes Kongs-Kilde Beskrivelse (Chri- 
stiania 1745). Härpå svarade Med. d:r J. Chr. Lingke med Moria Thucina 
eller den opdagede Anders Ncesewiis, som framkallade en Ydermere vel¬ 
meent Erindring. 
3 Härmed afses en liten misshällighet, som uppstått mellan Linné och 
HÅrleman och som gick den förre mycket djupt till sinnes. Orsaken härtill var, 
att HÅrleman under ett Upsala-besök haft tillfälle att se de första färdigtryckta 
arken af Skåne-resan och däri funnit yttranden om svedjandet i Småland, som 
ej öfverensstämde med hans egna åsigter, sådana de uttalas i Dagbok öfiver en 
ifrån Stockholm igenom åtskilliga Dikets Landskaper gjord resa år 1749. 
Häröfver hade han sedan för Wargentin uttalat sitt missnöje, och denne hade 
delgifvit Linné detta. 
4 Så skedde äfven, och i stället insattes ett nytt blad, hvarå »svedjandet» 
blifvit utbytt mot ett stycke om »gödselen». Det ursprungliga bladet blef emeller¬ 
tid kvar i ett fåtal exemplar, hvilka nu för bibliofiler ega ett mycket stort värde. 
