184 
2 Fadern, som var komminister i Törnevalla (Östergötland), afled redan 
1734, lemnande sin familj i mycket bekymmersamma omständigheter, så att so¬ 
nen Fredrik blef upptagen af sin morbror, kyrkoherden David Pontin. Efter 
dennes ej långt därefter inträffade död fick han redan såsom 13-årig börja att 
genom undervisning af små barn skaffa sig sitt uppehälle. 
291 . 
Min Herre. 
Min Herres 2:ne bref har jag ej beswarat. jag har haft för 
mig ett rön, som till min lycka ej denna gången gått an, at för¬ 
söka huru dant det woro at dö af Peripneumonie. Mine döds¬ 
tankar hafwa afskurit mig alt annat bekymber, och mine afspunne 
krafter gifwa mig hwila från all omsorg ännu på någon tid. 1 jag 
törs ej tänka på något arbete, på långan tid. 
Tack för Pr. Kalms frön, dem Prof. Kalm sänt i god mening, 
men de woro sura ägg, som aldrig utkläckas. 
jag beklagar alt för mycket Prof. Klingenstiernas 2 Peripneu¬ 
monie , som lärer kasta honom i en Lungsot. Han fås ej så snart 
igen, som han mistas; stackars man han har haft nog at pusta 
på. at mista hustru och den kiäraste sonen är nog för en ålder¬ 
stigen man. 
jag är Min Herres 
ödmiuke tienare 
Upsala d. 14 Julii 1752. Carl Linnseus. 
Efter afskrift af B. Bergius (vol. XVI s. 230). 
1 Äfven 1752 var Linné illa sjuk. I ett bref till Bäck den 16 Juli skrifver 
han: »Jag stackare wistas ibland de dödas skara, är matt och fruchtar hectique, 
rider hwar morgon och afton och ligger om dagen af matthet». 
2 Se bref. 204 not. 2. — Hans maka Ulrica von Roland afled den 26 
Maj 1752, och den 21 Juni s. å. drunknade tjugoårige sonen Zacharias, »som i 
smak och snille mäst liknade sin Fader och var ämnad, efter sin egen böjelse, 
at gå samma väg som han» (M. Strömer, Åminnelsetal s. 66). 
