218 
nöje, att höra hans berättelser, och at läsa hans rese-journal. 2 
Hwem hade kunnat tro, att starkaste sommar-wärmen under 80 
grader, där solen aldrig på l /a åhr går neder, skolat stigit till 8 
grader öfwer fryspuncten. jag skulle knapt kunna skrifwa i Gamma- 
ren om wintertiden en rad, där jag ej hade warmare. men detta 
hörer wähl ej proprie till mit forum . 3 
Det har warit för honom fatalt, at de ej fåt någon hwalfisk; 
doch har han skaffat sig tillfälle att på annat skep se en sådan 
bäst, då han funnit, att hwalen har på undra läppen swarta fläckar 
och på dem hår, äfwen som fyrfotade creaturen, hwilket wisar, 
det wij här till gissat, att hwalfiskarne i naturlig ordning äro när¬ 
mast släkt med fyrfotade diuren. 4 
Han har ock fått se Ansons hafs-Leyon 5 . den kamben, detta 
bäst har öfwer nosen, den kan det upblåsa wid påkomande fara, 
att då man slår honom öfwer nosen, biter det intet på honom, 
där han älliest woro swagast; det är ock ganska besynnerligit att 
stierten, som på andra Siälar, består af 2:ne fötter; på denna be¬ 
sten är hwardera foten med 5 tår och alla tio lika utwidgade, som 
aldrig någon anmärkt. 
Han fick stiga up på Spitsbergen allenast 2 timmar, och 
såg, att physici hafwa rätt, som påstå, att ju närmare landet kom¬ 
mer till polerne, ju mindre högd fodras till fiäll och att Spitsbergen 
äro intet annat än fiell; där wäxa ock inga andra örter än sådane, 
som komma fram i wåra fiell, hwar på han wisat specimina . 6 
Han har ärligt samblat de foglar, som endast lefwa ibland 
de flytande isbergen åt polerne och prseferera dem för landets be- 
hageligheter, hwarföre de aldrig synas hos oss, som Alca arctica 1 , 
Columba grönlandica 8 &c., men besynnerligen fägnade mig att se 
en Colymbus 9 , som har endast 3 tår och är aldeles ny, som håller 
sig där uppe, hwaräst alla andra frysa; samt äfwen en ännu be¬ 
synnerligare och lika ny Pr o cellar ia 10 , nästan hwit, stor som en 
kråka, aldrig tillförene bekant i ornithologorum böcker, fast nämbd 
af grönlands farare i alla deras resor, såsom den dierfwaste och 
glupskasta fogel, hwilken sätter sig på hwalfisken, så snart han 
fångas äller dör, hugger sönder hans tiocka hud och äter hans 
späck, at det står genom båda ändar. 
jag har budit Hr Martin först och främst låta afrita och be- 
skrifwa dessa 2, så rare foglar, att insättas i K. Acad. handlingar, 
som wärkeligen blifwa präktige observationer, men han äger, till 
lif och siäl, ej så mycket, att han kan få en figur ritad. Jag ha t 
