hvari de sedan infördes och underhöllos genom flugors insläppande. De finnas 
beskrifna och’ afbildade i hans afhandling: Om Spindlars fångande oeh fö¬ 
dande i Vet. Akad:s Handl. 1761 s. 243—245 och tab. V. Härigenom blef han 
i tillfälle att iakttaga dessa djurs lefnadsvanor samt sätt att taga sin föda. 
»Näppeligen», säger han, »lärer underhållande af et kostsamt tjurfägtande (som 
ibland slutes med människans lifs förlust) kunna föreställa så många och nöj¬ 
sama förändringar af skådespel, som imellan Hoppare-Spindlarne och Flugorne 
förefalla». 
347. 
Min Herre. 
Hederströms rön om Mullwaden har jag genomsedt. jag har 
intet där emot, beklagar allenast, att det är magert, och att Aca- 
demien skall nödgas uptaga sådane. 1 
Nog menar jag mig hafwa materia till rön, fast woro det 
flere, men jag har ingen ritare, och aldrig haft, sedan jag kom 
till Upsala. Nog äro här projectmakare i ritning, men inga v er i 
pictores, som knnna imitera naturen. 2 
Med aldra första skall jag återsända Ledermuller 3 . jag måste 
conferera honom med Roesel, 4 utur hwilket wärk han tagit så myc¬ 
ket, då jag strax skall sända den tillbakas. 
Upsala 1764 5 d. 11 Septemb. 
G. L. 
Efter afskrift af B. Bergius (vol. XV s. 80). 
1 Se bref. 332 not. 2. — I Vet. Akad:s Handlingar för 1761 finnes bland 
Utdrag ur dagboken sid. 327 ett meddelande om Kyrkoherden H. Hederströms 
sätt »at fördrifva Mullvadar utur Trägårdar», som han flera år med framgång 
praktiserat. Detta bestod däri, att en tom tunna nedgräfves i en grop och om- 
gifves med väl tilltrampad jord. Den nedåt vända sidan saknar botten, men 
ej så den uppåtvända. 1 denna borras ett hål, genom hvilket trädes en stång, 
som nedstötes i marken. »På öfre ändan af stången sättes en Väder-Snorra 
eller Skramla. Så ofta det blåser och Snorran går, förorsakas en dallring i 
stången, som meddelar den med et dån i den toma tunnan, och tunnan åt 
marken rundt omkring til ansenlig vidd. Nu som Mullvaden är et sömnak¬ 
tigt djur och vil gärna hafva ro imellan mat-stunderne, men här finnes ingen 
hvarken natt eller dag, så flyr han ifrån et så oroligt ställe». 
2 År 1760 fick Upsala universitet en ny ritmästare i Joh. Fr. Griese, som 
innehade platsen till 1787, men denne kunde lika litet som hans företrädare 
Nobelius göra åt Linné några dugliga afbildningar af naturföremål. 
