271 
367. 
Nådige Herrar, 
Mine Herrar. 
Då jag jämnförer de wettenskaper, som blomstrat för 100 år, 
och nu snart gådt under sin horizont, med dem, som nu dagas 
wid upgående tiden, finner jag dem bägge emellan en så stor 
skillnad som emellan natt och dag. 
När jag läs de Academiske arbeten, som för ett secel utkom¬ 
mit, finner jag i dem en otrolig lecture, samt mera arbete än i 
wåra. Men då jag läst några arck, och erhindrar mig hwad jag* 
läsit, märcker jag hela drosen af agnar och knappast några goda 
korn. Allt bestod i de lärde och döde språken, i de gamles eru- 
dition eller placitis. 
Twärtom när jag wänder mig till den annalkande tiden, ser 
jag endast de practiske och fruktbärande wettenskaper, och hwad 
som till dem lägger grunden; jag ser idel naturkunnighet, Astro- 
nomie, Physique, Mechanique, Oeconomie, Chemie, Medicin, Kon¬ 
ster, Manufacturer etc. som reflectera genom oss människior ska¬ 
parens wishet och allmackt, då wi hugnas och underhållas af 
Hans werck. 
Det har måst tillgå med wettenskaper, som med wäxter. 
Wäxterne begynna af minsta ämne, wäxa till blader och stjelkar, 
men ändteligen blomstra och bära frukt. Den som will läsa wet¬ 
tenskaper, måste först lära bokstäfwer, så stafwa, sedan hoplägga, 
derpå lära gloser och fraser, änteligen begriper han texten. 
Men att komma till mitt egit ämne eller naturkunnigheten, 
så finner jag i den lika tillväxt. De äldre uppehöllo sig [wid] att 
endast upptekna och uppräkna stenar, wäxter och djur; mera hinte 
the icke; allt bestod i ett minneswärck utan att man såg, hwartut 
wägen skulle lända; nu, sedan man så länge trampat, begynner 
man få se naturens palaits och koxa in i dess förr tillslutna kam¬ 
rar. Der får man se i den största confusion af de skapade ting 
den största skaparens ordning, naturens oeconomie; naturens po- 
litie; skaparens mirakel; in summa allt, äfwen det föraktligaste och 
det giftigaste, emplojeras till människjans nöjen, nytta, förnöden¬ 
heter, der allt är determineradt till något wist ändamål, och der 
