346 
jag skall intet wara emot Dr Rothman, men nog ser jag förut, 
det jag så ofta sedt, att den, som är owan wid konsten, uträttar 
ganska litet, och då har nationen och academien föga heder, och 
Hans Maj:t torde misshaga utgången, dixi et salvavi corpus. 
hade jag haft en sådan ritare i mine dagar som denna Os- 
becks, hade och jag kunnat praestera något 3 ; sed ser o Medicina 
paratur . 4 
Min Herres 
lydigste tienare 
Carl Linné. 
Upsala 1773 
d. 16 Martii. 
Efter afskrift af B. Bergius (vol. XVI s. 366). Åtskilligt har af honom 
utelemnats. 
1 Vid sammanträdet den 16 December 1772 »uplästes Herr Osbecks nya 
försök med Sprit-hvete», hvartill hörde »en väl ritad Figur på et Sprit-hvete- 
ax». På grund af Linnés här lemnade omdöme intogs detta »rön» ej i Hand¬ 
lin garne. 
2 Robert Morison, född 1620, botan. professor i Oxford, öfverkörd i Lon¬ 
don och därigenom dödad 1683; författare af (bland annat) Plantarum Historia 
universalis Oxoniensis Tom. II (Oxford 1678), af hvilket vigtiga arbete första 
tomen aldrig utkom och den tredje efter författarens död till trycket befordrades 
af Jac. Bob art (1699). 
3 Härmed afses »den snälle men fattiga Ritare, som Herr Osbeck har hos 
sig och af medlidande underhåller», och »som han upöfvat at mästerligen och 
med lifliga färgor afmåla Inseeter, hvarpå [den 27 Jan. 1773J några prof up- 
visades, som af Hans Majestet och alla andra med högsta nöje åskådades». På 
förslag af Sekreteraren beslöts att låta denna »fattige, sjuklige yngling» »emot 
något betingadt visst ärfvode, för K. Academiens räkning afmåla alla Svenska 
Inseeter, som finnas uti Herr Osbecks talrika Insect-Cabinet .... och som Acade¬ 
mien fann det arfvode Herr Osbeck föreslagit, neml. 12 styfver öfver hufvud, 
alt för ringa, så beslöts at Ritaren skall få 16 styfver stycket för hvart och et 
af honom med lifliga färgor och i naturlig storlek afmåladt Svenskt Insect, då 
han sjelf skaffar sig papper och färgor därtil». 
4 För sent beredes botemedlet. 
437. 
Min Herre. 
At Doctor Rothman blefwit antagen till Tripolitanska resan 1 , 
fägnar mig i anseende till den affeetion, jag altid burit, så för 
honom, som hans salig fader. Men som naturalist wågade jag ej 
