347 
nämna honom, då Hans Kongl. Maij:t sielf dref denna resan ; ty jag 
wiste att han uti Scientia naturce war mindre öfwad. 
Det är helt wist, att D. Rothman är mera fallen för utländske 
Europseiske språken, som brukas i Tripoli, är qwick, har heder i 
sig, med mera. Uti arte factis blifwer han wist bättre än någon 
af de andre, fast han torde blifwa äfter i naturalier. 
Herr Prof. Bergi i instruction tackar jag före, hon är wacker. 
jag har ingen instruction annan än disputationen instructio pere- 
grinatoris 2 , om han will den genomse. 
Det war stor skada med järfwen, att man ej skulle få wetta 
till hwilket genus han rätteligen hörde, såsom det raraste genus i 
Europa: nämligen antingen den woro ett species Mustelce, Viverrce 
äller Ursi, om ej figura corporis kan det utwisa i ritningen. 
Probstens beskrifning kan det ej utwisa. — — — — — — — 
Min Herres 
ödmiuke tienare 
Carl Linné. 
1773 Maji 28 
Upsala. 
Efter afskrift af B. Bergius (vol. XYI s. 371). 
1 Oaktadt Salberg förklarat sig därtill villig, utsåg dock Akademien den 
24 April — obekant af hvilken anledning — Bothman till att företaga den 
tripolitanska resan. På grund häraf fick han vid sammanträdet den 19 Maj 
företräde och tillfrågades, »om han med de anordnade Resepenningar vore 
nögd» m. m. Härtill svarade han med tacksamhet ja samt försäkrade, »at han 
ville göra sin högsta flit, dels at observera, enligt Instructionen [uppsatt af P. 
Bergius], dels at så hushålla med Resepenningarna, at han, om möjligt är, må 
komma ut med dem, och förmodade, åt han åtminstone för ett år skulle der- 
med vara hulpen; men som han ej med visshet kunde veta det, ej heller huru 
länge han i det Tripolitanska kan komma at vistas, hvilket ej kunde komma 
att bero på honom sjelf, och hvarjehanda omständigheter kunde infalla, som 
fordrade större kostnad, än hvartil den anslagna ringa summan vore tillräcke- 
lig, så fruktade han at i sådana händelser blifva blottstäld på en så aflägse 
främmande ort, ibland et vildt Folkslag, så framt icke K. Academien ville försäkra 
honom om vidare tillgång på medel, vid förefallande oförmodeliga händelser . . . 
Vidare och emedan han, at bereda och rusta, sig til resan, nu genast be- 
höfde et förskott af vid pass 2000 dir kmt, så anhöll han derom, på vilkor, 
at K. Academien får göra sig betalt af de 100 Ducater, som honom innan af- 
resan äro lofvade». Akademien tog dessa hans önskningar i öfvervägande »och 
fann högst skäligt at bevilja dem alle».»så vida K. Academien är för¬ 
säkrad, at han ej förslöser, utan sparsamt och försiktigt til rätta ändamålet 
använder hvad han får, samt gör redo för sina utgifter, och ej längre derute 
fördröjer, än K. Academien pröfvar nödigt, i anseende til det gagn han där 
finnes göra eller göra kunna, til Natural-Historiens och Vetenskapernas tilväxt.» 
Rothman »tackade och förklarade sig fullkomligen därmed nögd» — och var 
alltså denna hans resa afgjord. 
