358 
448. 
Min Herre. 
Här återsändes Retzii rön 1 , jag har intet där emot. Doch 
tycker jag mäst om beskrifningar på de wäxter, som hafwa någon 
besynnerlig qualitet i structur, fägring, lucht äller smak, kraft; de 
andre borde lämnas till specielle tractater. Doch will jag ej wara 
mot Retzius. 
Hwilka Grsesarter äro onödige för en oeconome? Alla hus¬ 
hållare wille kiänna dem, utan att studera wettenskapen. Det är 
som om jag wille kiänna constellationerna på himmelen, men 
utan ordning, huru skall man få de mäste [gräsarterna] afritade. 
Alt skall läras nu utan att studera; ja wåra oeconomi ex professö 
lika så; där för går det, som det går. Ingen ting hänger ihop. 2 3 
jag bör expediera mitt ultimum. Senium et mors ante ostia d ; 
sedan om jag får tid, will jag gierna lyda. jag tror ej en enda dag. 
hela wåren har förswunnit för mig. Hr Prof. Bergius giör det, 
(:neml. at upgifwa de mäst lönande Gräs-slagen:); här äro figurer 
nog, ingen konst at wällia ut dem. 
Det andra hade ej behöft att sändas hit; [det] hade kunnat 
behållas alt, ty nu har jag begynt smultron curen 4 och får ej 
smaka sådant. 
Ter vale. 
C. L. 
Efter afskrift af B. Bergius (vol XVI s. 650). Ej dateradt, men skrifvet 
Juni 1775. 
1 Vid sammanträdet inom Akademien den 19 Juli 1775 antogs till in¬ 
förande i Handlingarne på grund af Linnés yttrande därom A. J. Retzii afhand- 
ling: Tvänne nya species af Dianthera (s. 295—97). 
2 Jfr. Linnés »memorial» angående uppfostringsväsendet, tryckt som bref. 130. 
3 Ålderdomsbräcklighet och döden stå för dörren. 
4 Ända sedan Linné »war i dödsens käftar af Podager 1750 och hlef cu- 
rerad med smultron, åt han smultron hwar sommar, så länge smultron warande, 
så mycket häraf han förmådde och magen gitte emottaga, hwarigenom han icke 
allenast totalt slapp Podagern, utan ock hade af dem mer nytta än andra af 
sina Brunscurer» ( Egenh . ant. s. 88). 
